Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/983/19
20 січня 2020 року м. Гребінка
20 січня 2020 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - Татіщевої Я.В., секретаря - Сапи А.М., розглянувши у приміщенні суду в м. Гребінка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося із вказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.02.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просив розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, у встановленому законом порядку.
Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.
Відповідно до витягу із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» /а.с.32-33/.
Випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій /а.с.30-31/.
Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, про що свідчить анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписані відповідачем /а.с. 10-26/.
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України).
Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 22.02.2012 року, АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви від 22.02.2012 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копію паспорта ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором №б/н від 22.02.2012 року.
При цьому банком зазначено, що заборгованість за тілом кредиту складає 0,00 грн, тобто відсутня, при цьому банк просив, стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу та штрафи за невиконання зобов`язань.
За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 551, 625, 1050 ЦК України вбачається, що в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом - розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні - розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.
Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису відповідача.
Анкета-заява від 22 лютого 2012 року містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію, відомості про освіту, працевлаштування та сімейний стан. Заява не містить даних про умови кредитування. У анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 11).
При зверненні до суду на підтвердження позовних вимог банк надав Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо строку повернення кредиту (користування ним).
Отже, позивачем не доведено правомірність стягнення такої складової заборгованості як заборгованість за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу та штрафів за невиконання зобов`язань, оскільки сторонами не підписано Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку", не обумовлено момент, з якого виникають правові наслідки для дострокового стягнення банком з відповідача заборгованості за тілом кредиту.
Дослідження підстав для дострокового стягнення заборгованості за тілом кредиту міститься у постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 344/3627/16-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За приписами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами першою та другою ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 таких складових, як заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахованої пені за прострочене зобов`язання, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу, штрафів за невиконання зобов`язань, оскільки наявність простроченої заборгованості в даному випадку не підтверджена жодним належним та допустимим доказом. Стороною позивача чітко зазначено про відсутність заборгованості за тілом кредиту, а додані до матеріалів справи докази не містять а ні підписів відповідача, а ні строків повернення кредиту, що в свою чергу вказує на необґрунтованість позову.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
При розгляді цих спірних правовідносин судом враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року та у постановах Верховного Суду у справі № 344/3627/169-ц від 12.06.2019 року, № 492/1149/16-ц від 18.10.2018 року, № 364/737/17 від 14.06.2018 року, № 373/251/17 від 31.01.2019 року, у справі № 372/2767/16-ц від 24.01.2019 року.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 526, 551, 612, 634, 638, 640, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 83, 89,141, 209, 258, 263-265, 273 ч.1, 280-282, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Я. В. Татіщева