ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/295/20 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 301030300
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Іванюта О.М.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кукурудзи А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/16128/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Кооперативу "СОЮЗ", в інтересах якого діє адвокат Парубій Іван Миколайович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст рішення складено 16 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу "Союз" про визнання майнових права та права власності на об`єкт нерухомості, зустрічного позову кооперативу "Союз" до ОСОБА_1 про визнання правовідношення припиненим та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кооперативу «СОЮЗ» про визнання майнових прав та права власності на об`єкт нерухомості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ними був укладений договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року, відповідно до якого по закінченню будівництва підземної стоянки автомобіля відповідач зобов`язувався передати йому для оформлення права власності нерухоме майно - підземну стоянку 18 кв.м. НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , а він був зобов`язаний сплатити повну вартість будівництва об`єкта нерухомого майна до 20.12.2006 року.

ОСОБА_1 сплатив вказану в Договорі суму в повному обсязі. Будівництво об`єкту нерухомості закінчено, але відповідачем не передано йому відповідних документів на підземну стоянку автомобіля для оформлення права власності.

Зазначає, що керівництво кооперативу «СОЮЗ» ігнорує його звернення та ухиляється від виконання своїх зобов`язань за Договором №66/1 від 14.08.2006р.

Просить визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомості - підземну стоянку, загальною площею 18 кв.м. № АДРЕСА_2 .

В ході розгляду справи Кооператив «СОЮЗ» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Обґрунтовуючи тим, що через відсутність належного фінансування будівництво підземної стоянки затягнулось і ОСОБА_1 прийняв рішення про припинення договірних відносин і вимагав повернення йому сплачених пайових внесків.

Так, розпискою від 29.07.2016 р. ОСОБА_1 було повернено кошти в сумі 1000 Євро, які згідно курсу НБУ на день повернення становило - 2750,12 грн. за 100 євро, а тому сума повернення в гривнях становила - 27501,20 грн.

Також розпискою від 10.07.2017 р. ОСОБА_1 підтверджує повернення йому коштів в сумі 1000 доларів США., згідно курсу НБУ гривні до долара США на день повернення був наступний - 2602,2967 грн. за 100 доларів США, а тому сума повернення в гривнях становила - 26022,97 грн.

Таким чином, загальна сума повернення позивачу за первісним позовом становить 53524,17 грн.

Враховуючи, що вартість 18 кв.м. підземної стоянки для автомобілів у 2006 році складала 50100 грн, тому у ОСОБА_1 перед Кооперативом «СОЮЗ» виникла заборгованість в розмірі 3424,17 грн. (53524,17 грн. - 50100 грн.)

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 висловив вимогу про повернення йому сплачених за Договором коштів та отримав від Кооперативу «СОЮЗ» повернення коштів сплачених за Договором, тому відбулась одностороння відмова від Договору у повному обсязі зі сторони позивача.

Отже, Договір, укладений між Кооперативом «СОЮЗ» та ОСОБА_1 є розірваним. У даному випадку наступають правові наслідки визначені ст. 653 ЦК України, а саме: у разі зміни договору зобов`язання сторони змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета договору, а у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Просить визнати правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. «Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля», укладеним між Кооперативом «СОЮЗ» та ОСОБА_1 припиненим та стягнути з останнього на користь Кооперативу «СОЮЗ» кошти в сумі 3424,17 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року вирішено:

"У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кооперативу «СОЮЗ» про визнання майнових прав на об`єкт нерухомості - підземну стоянку, загальною площею 18,0 кв. м № АДРЕСА_2 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Кооперативу «СОЮЗ» до ОСОБА_1 про визнання правовідношення за договором №66/1 від 14.08.2006 року «Про пайову участь у будівництві підземної стоянки автомобіля» укладеним між ОСОБА_1 і кооперативом «СОЮЗ» припиненим та стягнення коштів в сумі 3234,17 грн. - відмовити.".

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 та представник Кооперативу "Союз" - адвокат Парубій І.М. подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомості - підземну стоянку, загальною площею 18 кв.м., за НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу мотивував тим, що договір Кооперативом «Союз» не був виконаний повністю, передача гаража у передбачені договором строки на підставі акту не відбулась.

Наголошує на тому, що розписки свідчать, що він отримав кошти 1000 доларів США та 1000 євро в рахунок вартості гаражу, оскільки у 2006 році у іноземній валюті гараж коштував 10000 доларів США.

Звертає увагу суду на те, що договір між сторонами діє до виконання своїх зобов`язань у повному обсязі та міг би вважатись розірваним, як би відповідач повністю сплатив йому оговорену суму вартості гаража, яка еквівалентна 10000 доларів США.

Представник Кооперативу "Союз" - адвокат Парубій І.М просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Кооперативу "Союз" та постановити нове, яким визнати правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. "Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля" укладеним між ОСОБА_1 і припиненими і стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 3424,17 грн.

Вказує, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 безпідставно отримав та користується коштами в розмірі 3424,17 грн., які підлягають поверненню.

Зокрема, згідно із розписками від 29 липня 2016 року та 10 липня 2017 року позивачу за первісним позовом повернуті кошти на загальну суму 53524,17 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 сплатив забудовнику пайову частку в розмірі 50100 грн., то різниця в обсязі - 3424,17 грн.

Зазначає, що оскільки замовник висловив вимогу про повернення йому сплачених за договором про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 коштів та отримав їх від Кооперативу "Союз", відбулась одностороння відмова від даного договору в повному обсязі зі сторони позивача.

Таким чином, договір укладений між Кооперативом "Союз" і ОСОБА_1 є розірваним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши сторін по справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Звернувшись в суд з позовом про визнання майнових прав, позивач в силу вимог статті 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

В силу ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Судом установлено, що 14 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та Кооперативом «СОЮЗ» був укладений договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1, відповідно до якого по закінченню будівництва підземної стоянки автомобіля «Виконавець» зобов`язувався передати для оформлення права власності нерухоме майно - підземну стоянку 18 кв.м. № АДРЕСА_2 » був зобов`язаний сплатити повну вартість будівництва об`єкта нерухомого майна в сумі 50100 грн. Планове закінчення будівництва і здача в експлуатацію 3-4 квартал 2007 року.

Згідно п. 4.1 встановлено обов`язок замовника своєчасно і у повному обсязі розрахуватись за підземну стоянку строком до 30.12.2006 року.

У пунктах 9.2, 9.3 договору сторони домовились, що виконавець вправі відмовитись від виконання цього договору і розірвати договір у односторонньому порядку у випадках: невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань за договором (по розділах 2,3) на строк понад місяць. У випадку розірвання договору виконавець протягом 1 місяця з дати розірвання повертає внесені кошти замовнику.

Пунктом 10 цього договору передбачено, що усі питання, не врегульовані цим договором, сторони регулюють згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 повністю оплатив пайовий внесок згідно умов договору в розмірі 50100 грн., що підтверджується квитанцією гарантованого пайового внеску №144 від 14.08.2006 року.

Також встановлено, що позивач за первісним позовом звертався із листами від 03.05.2019, 25.05.2019 за адресою кооперативу «Союз» щодо видання йому документів для оформлення права власності на гараж, проте, відповіді не отримав.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання майнових права та права власності на підземну стоянку 18 кв.м. № АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що кошти в розмірі 53524,17 грн. були повернуті ОСОБА_1 Кооперативом «СОЮЗ» в липні 2016 та в липні 2017 року, станом на час розгляду справи позивач не оплатив суму пайового внеску та не виконав умови договору про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року, тому в ОСОБА_1 не виникло право очікування передання йому права власності на спірну підземну стоянку у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що особа має змогу ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну підземну стоянку (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаваться новостворене майно (спірна підземна стоянка) та за умови сплати позивачем усієї вартості останнього.

Судом першої інстанції вірно надано оцінку тому факту, що замовник ОСОБА_1 повністю виконав умови договору та до 30.12.2006 року розрахувався за підземну стоянку, проте, Кооператив"Союз" у встановлений договором строк до 3-4 кварталу 2007 року не виконав зобов`язання за даним договором та не передав підземну стоянку позивачеві для оформлення права власності, порушивши зобов`язання.

Також суд правильно звернув увагу на те, що у зв`язку із невиконанням умов договору на вимогу ОСОБА_1 щодо закінчення будівництва та передання останньому підземної стоянки для оформлення права власності представник Кооперативу «СОЮЗ» повернув позивачу за первісним позовом 29 липня 2016 року 1000 євро, що еквівалентно 27501,20 грн. та 10 липня 2017 року 1000 доларів США, що еквівалентно 26022,97 грн., на загальну суму 53524,17 грн., що були сплачені ОСОБА_1 на виконання укладеного між ними договору про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року.

Враховуючи те, що сплачені кошти за договором про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 були повернуті ОСОБА_1 , чого і не заперечує позивач, інших грошей останнім на виконання умов договору не було сплачено, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову про визнання майнових права та права власності на об`єкт нерухомості.

Щодо зустрічного позову Кооперативу "Союз" про визнання правовідношення припиненим та стягнення коштів, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими наступні висновки суду першої інстанції.

Звертаючись з зустрічним позовом, відповідач посилався на те, що у зв`язку із затримкою будівництва ОСОБА_1 прийняв рішення про припинення договірних відносин та вимагав повернення йому коштів. Також посилається на різницю сум сплачених позивачем та сум повернених Кооперативу "Союз" коштів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має заборгованість перед відповідачем в розмірі 3424,17 грн., виходячи з розрахунку: 53524,17 грн. - 50100,00 грн. = 3424,17 грн.

Цивільні права та обов`язки у відповідності до ст. 11 ЦК України виникають з договорів та здійснюються способами на власний розсуд. За приписами ст. 12 ЦК України межі здійснення цивільних прав особою мають відповідати до наданих їй повноважень визначених у договорі або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється, що визначено статтею 615 ЦК України .

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року не передбачає права на односторонню відмову від договору «Замовника», поряд з тим, пункт 9.2 договору надає право виконавцю на розірвання в односторонньому порядку у випадку невиконання замовником своїх зобов`язань за договором щодо порядку та строку оплати.

Також суд правильно надав оцінку тому, що заявлені позовні вимоги про визнання правовідношення припиненим фактично є вимогами про встановлення юридичних фактів, що свідчать про припинення всіх прав та обов`язків сторін правовідношення, які об`єктивно мали існувати на час звернення позивача до суду, оскільки права та обов`язки сторін виникають та припиняються саме з правочинів, а не з рішення суду.

В силу ч.ч. 2,3 ст. 214 ЦК, особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Частиною 1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Крім цього, відповідачем не доведено, що між сторонами було розірвано договір у формі, передбаченій ч. 1 ст. 654 ЦК України, тобто в такій самій формі, що й договір, що розривається, враховуючи, що у договорі про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року не було не встановлено іншої форми, у якій має вчинятись розірвання договору. Також, даний договір не був розірваний за рішенням суду, а вимоги про розірвання договору сторонами заявлені не були.

Оскільки сторонами не надано доказів щодо вчинення сторонами у письмовій формі припинення договору про пайову частку в будівництві після повернення сплачених коштів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. «Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля» укладеним між ОСОБА_1 і Кооперативом «СОЮЗ» припиненими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційні скарги не містить інших доводів щодо незаконності рішення суду, що було б підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кооперативу "СОЮЗ", в інтересах якого діє адвокат Парубій Іван Миколайович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова буде складена до 30 червня 2020 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Ходоровський М.В.

Шевчук Г.М.