ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 947/29433/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/6189/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретар -Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Луньова Валентина Миколаївна,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Патика Андрій Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Патика Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Літвінової І.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири (виділені матеріали а.с.1-6).

Позов мотивовано тим, що в період з 05 жовтня 2016 року по 22 грудня 2017 року він ( ОСОБА_1 ) проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . За час перебування у фактичних шлюбних відносинах ними за спільні кошти придбано на ім`я ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 . З 23 грудня 2017 року по 12 березня 2019 року вони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу, відповідачка перешкоджає у користуванні квартирою, змінивши замки на вхідних дверях. Тому позивач просив суд:

-встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 05 жовтня 2016 року по 22 грудня 2017 року;

-визнати спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, в якій ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірну квартиру, яка ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07 грудня 2019 року залишена без задоволення у зв`язку з не доведенням, що спірне майно на час звернення належить відповідачу, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження частки нерухомого майна, та неналежним чином оформлені надані суду копії документів (виділені матеріали а.с.31-33,36-39).

17 грудня 2019 року позивач повторно надав суду заяву про забезпечення позову, в якій усунуті зауваження суду першої інстанції, що викладені в ухвалу від 07 грудня 2019 року (виділені матеріали а.с.40-41).

Короткий зміст судового рішення першої інстанції, що оскаржується

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (виділені матеріали а.с.54-57).

Судове рішення мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційної скарзі представник Патика А.В. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову (виділені матеріали а.с.58-62).

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що:

-суд першої інстанції не навів жодного аргументу позивача на підтвердження заявленого ним факту, що ОСОБА_2 має намір продати свою квартиру, яка є її власністю з 22 жовтня 2017 року;

-спірна квартира придбана до шлюбу з позивачем, з яким вони не проживали разом та не вели спільного господарства, та за особисті кошти ОСОБА_2 ;

-вжиті судом заходи забезпечення позову є передчасними, бездоказовими і не виправданими;

-накладений арешт обмежує право власності відповідача на нерухоме майно.

У відзиві ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що безпідставність її доводів.

Учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 21 липня 2020 року.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням особисто прийняти участь у судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи те, що:

- предметом оскарження є ухвала суду про забезпечення позову, тобто перевірка дотримання судом першої інстанції норм процесуального законодавства;

-апеляційне провадження відкрито 25 березня 2020 року;

- представник відповідача письмово виклала всі свої доводи щодо незгоди з судовим рішенням в апеляційній скарзі, яка, відповідно до положень ч.1ст.364 ЦПК України, доповненню чи зміні після закінчення строку на апеляційне оскарженню не підлягає;

-позивач виклав свою правову позицію у відзиві на скаргу;

- колегія суддів, що розглядає апеляційну скаргу, буде знаходитись в черговій відпустці з 03 серпня до 14 вересня 2020 року та, у зв`язку із існуючим надмірним навантаженням в суді, наступна дата розгляду справи може бути призначена на січень 2021 року,

апеляційний суд вважає, що з метою дотримання строків, встановлених ст.371 ЦПК України, справа може бути розглянута у відсутності сторін та їх представників.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком погоджується частково.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є:

-встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу;

-визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна;

-визнання права власності на Ѕ частини спірного нерухомого майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заходи забезпечення позову пов`язані з предметом спору у даній справі.

При цьому інститут забезпечення у цивільному позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в цивільному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого у справі.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву заявника про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на всю квартиру, обраний заявником, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, в яких позивач просить задовольнити вимоги в порядку розподілу майна між особами, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому ухвала суду підлягає зміні, з накладення арешту на 1/2 частину вказаної квартири.

Такий спосіб забезпечення позову є розумним, обґрунтованим та адекватним вимогам заявника, буде відповідати збалансованості інтересів сторін, оскільки невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, тому доводи апелянта щодо незаконного обмеження його права власності не знайшли свого підтвердження.

Посилання у апеляційної скарзі щодо необґрунтованості заявником підстав для забезпечення позову, до уваги не приймаються, оскільки підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інші доводи апелянта до уваги не приймаються, тому що є доводами, що стосуються розгляду справи по суті, яким судом під час розгляду справи буде надана належна правова оцінка.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, з викладенням резолютивної частини в новій редакції.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Патики Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 20 грудня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину в новій редакції.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Копію ухвали невідкладно направити для виконання відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Одеської міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2020 року.

Головуючий:

Судді: