Справа № 727/1982/20
Провадження № 2/727/773/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Желик І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 01.10.2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей серії НВА 568151, посвідчений приватним нотаріусом Погорєловою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 16606.

Згідно з умовами договору вона передала, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 130 275,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 4 500,00 Євро, строком до 01.10.2018 року. За два роки користування грошовими коштами, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити їй відсотки у розмірі 14 475,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 500,00 Євро. Виконання зобов`язання за договором повинно бути здійснено на картку VISA Приватбанку № НОМЕР_1 .

В подальшому, а саме 11.11.2016 року між нею та відповідачем було укладено ще один договір позики грошей серії НВІ 624236, посвідчений приватним нотаріусом Погорєловою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 19472.

Згідно з умовами договору вона передала, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 139 300,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 5 000,00 Євро, строком до 11.11.2018 року. За два роки користування грошовими коштами, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити їй відсотки у розмірі 13 930,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 500,00 Євро.

Незважаючи на умови договору позики, відповідач, станом на момент звернення до суду із даним позовом, свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув.

У зв`язку із неналежним виконанням своїх боргових зобов`язань, нею, 04.10.2019 року, було надіслано на адресу відповідача лист-вимогу про повернення грошових коштів, а також відсотків за їх користування, відповідно до умов вказаних договорів позики.

Не отримавши на лист жодної відповіді, вона, 15.10.2019 року повторно надіслала ОСОБА_2 лист-вимогу про повернення грошових коштів за договорами, однак він також був проігнорований. Згідно виписки по картці НОМЕР_2 і додатковим карткам, за період з 01.10.2016 - 01.11.2019 року, наданих АТ КБ «Приватбанк», грошових коштів від відправника ОСОБА_2 на її карткові рахунки не надходило.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив узгоджені між ними умови укладених строкових, відплатних договорів позики від 01.10.2016 року та 11.11.2016 року та зобов`язаний повернути їй тіло позики у розмірі 269 575,00 гривень (130 275,00 гривень за договором НВА 568151 + 139 300,00 гривень за договором НВІ 624236). Крім того, згідно п. 1 вказаних договорів, відповідач зобов`язаний виплатити їй проценти за користування грошовими коштами:

- за період із 01.10.2016 року по 01.10.2018 року у розмірі 14 475,00;

- за період із 11.11.2016 по 11.11.2018 року у розмірі 13 930,00 гривень.

Згідно з розрахунком інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 130 275,00 гривень за договором НВА 568151 від 01.10.2016 року, за період із 02.10.2018 року по 31.10.2019 року становить 10 775,14 гривень.

Згідно з розрахунком інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 139 300,00 гривень за договором НВІ 624236 від 11.11.2016 року, за період із 12.11.2018 року по 31.10.2019 року становить 9 000,50 гривень.

Також, згідно з розрахунком 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 130 275,00 гривень за договором НВА 568151 від 01.10.2016 року, за період із 02.10.2018 року по 05.12.2019 року становить 4 604,24 гривень.

Також, згідно з розрахунком 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 139 300,00 гривень за договором НВІ 624236 від 11.11.2016 року, за період із 12.11.2018 року по 05.12.2019 року становить 4 923,21 гривень.

Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути їй за договором позики НВА 568151 від 01.10.2016 року:

- 130 275,00 гривень - тіло позики;

- 14 475,00 гривень - відсотки за користування позикою за період із 01.10.2016 року по 01.10.2018 року згідно п. 1 договору;

- 10 775,14 гривень - інфляційне нарахування на суму боргу за період із 02.10.2018 року по 31.10.2019 року;

- 4 604,24 гривень - 3 % річних від простроченої суми боргу за період із 02.10.2018 року по 05.12.2019 року, що загалом за вказаним договором становить 160 129,39 гривень.

За договором позики НВІ 624236 від 11.11.2016 року відповідач зобов`язаний повернути їй:

- 139 300,00 гривень - тіло позики;

- 13 930,00 гривень - відсотки за користування позикою за період із 11.11.2016 по 11.11.2018 року згідно п. 1 договору;

- 9 000,50 гривень - інфляційне нарахування на суму боргу за період із 12.11.2018 року по 31.10.2019 року;

- 4 923,21 гривень - 3 % річних від простроченої суми боргу за період із 12.11.2018 року по 05.12.2019 року, що загалом за вказаним договором становить 167 153, 71 гривень та в загальному за обома договорами - 327 283,10 гривень.

А тому просила стягнути з відповідача суму боргу, інфляційні нарахування, 3 % річних та судові витрати по справі.

Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України , спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 01.10.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей серії НВА 568151, який посвідчений приватним нотаріусом Погорєловою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 16606 і відповідно якого відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 кошти в 130 275,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 4 500,00 Євро, строком до 01.10.2018 року. За два роки користування грошовими коштами, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити їй відсотки у розмірі 14 475,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 500,00 Євро (а.с. 8).

11.11.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики грошей серії НВІ 624236, посвідчений приватним нотаріусом Погорєловою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 19472.

Згідно з умовами договору, позивач ОСОБА_1 передала, а відповідач ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у розмірі 139 300,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 5 000,00 Євро, строком до 11.11.2018 року. За два роки користування грошовими коштами, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити їй відсотки у розмірі 13 930,00 гривень, що станом на момент укладення договору було еквівалентно 500,00 Євро (а.с. 9).

Згідно з п. 4 договору позики від 01.10.2016 р. виконання зобов`язання за договором повинно бути здійснено на картку відповідачем VISA Приватбанку № НОМЕР_1 до 05 числа кожного місяця, починаючи з 05 листопада 2016 року. Проценти сплачуються разом із поверненням відповідної частини позову.

Згідно з п. 4 договору позики від 11.11.2016 р. виконання зобов`язання за договором повинно бути здійснено на рахунок відповідачем Приватбанку № НОМЕР_3 до 25 числа кожного місяця, починаючи з 05 січня 2017 року. Проценти сплачуються разом із поверненням відповідної частини позову.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно виписки по картці НОМЕР_2 і додатковим карткам, за період з 01.10.2016 - 01.11.2019 року, наданих АТ КБ «Приватбанк», грошових коштів від відправника ОСОБА_2 на карткові рахунки позивача ОСОБА_1 не надходило (а.с.14-33).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по договору позики грошових коштів від 01.10.2016 року та договору позики грошових коштів від 11.11.2016 року із сторони відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 . Відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг по договору позики грошових коштів від 01.10.2016 року складає 130275,00 грн., та по договору позики грошових коштів від 11.11.2016 року складає 139300,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Крім того, згідно з пунктом 1 вказаних договорів з відповідача необхідно стягнути проценти за користування грошовими коштами, а саме:

-за договором від 01.10.2016 р. за період з 01.10.2016 р. по 01.10.2018 р. у розмірі 14475,00 грн.;

-за договором від 11.11.2016 р. за період з 11.11.2016 по 11.11.2018 року у розмірі 13930 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на суми інфляційних витрат та 3% річних за прострочення повернення позики, за договорами позики грошових коштів від, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% відсотків річних від простроченої суми відповідає чинному законодавству і не суперечить статті 61 Конституції України, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні нарахування на суму боргу 130275,00 грн. за договором від 01.10.2016 року. за період із 02.10.2018 року по 31.10.2019 року в розмірі 10775,14 грн. та на суму боргу 139300,00 грн. за договором від 11.11.2016 року за період з 12.11.2018 року по зі 31.10.2019 р. в розмірі 9000,50 грн. і відповідно 3 % річних від прострочених сум боргу по договору від 01.10.2016 р. в розмірі 4604,24 грн. та по договору від 11.11.2016 року - 4923,21 грн.

Таким чином враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також умови договорів позики грошей, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість, яка складається з тіла позики, відсотків за користування позикою, інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% від простроченої суми боргу на загальну суму по обом договорам позики грошей у загальному розмірі 327283 (триста двадцять сім тисяч двісті вісімдесят три) гривні 10 (десять) копійок.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 83 (вісімдесят три) копійки.

На підставі викладеного та керуючись ст.61, 99 Конституції України, ст.ст.11, 192, 218, 509, 526, 527, 545,549, 550, 626, 627, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.7, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 274 ч. 1 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 заборгованість та відсотки за користування позикою за договорами серія НВА 568151 від 01.10.2016 року та серія НВІ 624236 від 11.11.2016 року, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних від простроченої суми боргу за договорами у загальному розмірі 327283 (триста двадцять сім тисяч двісті вісімдесят три) гривні 10 (десять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплати судового збору в сумі 3272(дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 83 (вісімдесят три) копійки.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 23 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: