Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2284/19
Провадження № 2/382/300/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката Черних В.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обгрунтували наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . В передбачений законодавством термін їх мати ОСОБА_4 звернулася до Яготинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 14 листопада 1997 року одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 їх матір ОСОБА_4 померла. Після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , ( Ѕ частина ОСОБА_4 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, решта Ѕ частини належить померлій на підставі запису погосподарської книги). Відповідно до ст. 1223 ЦК України вони є спадкоємцями майна померлої за заповітом та в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. В передбачений законодавством термін вони звернулися до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та 14 вересня 2013 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 . Разом з тим, одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 вони не можуть, оскільки правовстановлюючий документ на Ѕ частину спадкового майна у них відсутній. Крім того, державна реєстрація решти Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом під час життя ОСОБА_4 проведена не була. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Під час їх звернення до Засупоївської сільської ради їм було надано довідку, з якої вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги №1, номер запису № 22 облікується за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках. Тобто, з даної довідки вбачається належність Ѕ частини житлового будинку за ОСОБА_4 . За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідноіз п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Просили визнати за ними право власності в рівних частках, тобто по Ѕ частині за кожною, на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

В підготовче засідання позивачі та їх представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачів звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

З виписки з погосподарської книги Засупоївської сільської ради (а.с. 20) вбачається, що згідно запису № 22 по господарської книги № 1 виконкому Засупоївської сільської ради за 1996-2000 роки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах.

Обставини, зазначені позивачами підтверджуються також копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 , наявної у матеріалах справи, (а.с. 38-92).

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 200, 206 ЦПК України, ст.ст. 321, 1218,1223, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в рівних частках, тобто по Ѕ частині за кожною, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.