Справа № 569/6045/20
УХВАЛА

22 квітня 2020 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

При пред`явленні позову до суду судовий збір не сплаченийю, долучено копію посвідчення Серії НОМЕР_1 , видане Ворошиловським РВК м. Донецька на ім`я ОСОБА_1 щодо наявності пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

У позовній заяві адреса місця проживання позивача зазначена АДРЕСА_1 ., адреса місця реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 вказана: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до довідки відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області про зареєстроване місце проживання відповідача від 17.04.2020р. вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації в АДРЕСА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 р..

З долученого до позовної заяви договору купівлі-продажу вбачається, що він був укладений в м.Києві 04 березня 2019р., між ОСОБА_1 мешканцем м.Києва та ОСОБА_3 мешканцем м.Рівне. Згідно акту прийому-передачі обладнання від 04.03.2019р., складено у м.Києві.

Окрім того, до позовної заяви долучено ксерокопію паспорту на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на арк.11 міститься відмітка про реєстрацію особи в АДРЕСА_2 - 01.04.2008р. , інших аркушів паспорту з відмітками реєстрації місця проживання відповідача після зняття з реєстрації у 2008р., до позову не долучено.

Отже, проаналізувавши вищевказані письмові документи, вбачається, що спір виник з приводу невиконання покупцем покладених на нього обов`язків за договором купівлі-продажу, укладеного 04.03.2019р. у м.Києві, де було передане придбане майно особі, яка на момент укладення угоди, згідно довідки УДМС в Рівненській обл., у м.Рівне більше десяти років не була зареєстрована, що спростовує зазначення ОСОБА_2 місця реєстрації свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , у долученої до позову розписці від 04.03.2019р. , у зазначеній розписці викладеною російською мовою, вказано, що «Данное ІНФОРМАЦІЯ_3 , до полной оплаты, будет храниться в селе Звездовка Костопольского района Ровенской области». Належних та допустимих доказів щодо зареєстрованого місця проживання відповідача на час укладення угоди суду або на даний час, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбаченого законом. Як встановлено, ОСОБА_2 з 2008р. знятий з реєстрації у м.Рівне.

Згідно з ч.8 ст. 28 ЦПК, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати, які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Як встановлено, місцем виконання договору є м.Київ, місце зберігання придбаного майна є с.Звездовка Костопільського району Рівненської області. Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу позивача на наступний факт. Так, у позовній заяві представник відповідача зазначений - ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , та до позову долучено нотаріально посвідчену довіреність згідно якої позивач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 , який проживає: АДРЕСА_4 бути його представником в усіх судових установах. Оскільки між сторонами є спір, то вважаю, що даний факт вказує на конфлікт інтересів . Відповідно до вимог частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. З метою дотримання судом правил підсудності при вирішенні питання про відкриття провадження, вважаю за доцільне залишити позов без руху з наданням позивачу часу для усунення виявлених недоліків, допущених при подачі позову до суду та надання інформації щодо місця проживання відповідача, або, враховуючи положення ст.28 ЦПК, визначитися з підсудністю у даній справі за своїм вибором. Отже, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до залишення без руху для усунення недоліків, допущених при подачі позову до суду. Окрім того, у п.2 позовної заяви позивач просить для забезпечення позовних вимог за Договором купівлі-продажувід 04.03.2019р. вимагає вжити заходи забезпечення позову шляхом накладенн арешту на майно боржника до моменту виплати всієї суми боргу та відсотків за прострочення виплати боргу. Забороняти іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна. В обгрунтування даної процесуальної вимоги вказав, що п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Як уже зазначено, спір виник внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу майна ОСОБА_2 , яке до повної оплати товару згідно положень ст. 697 ЦК України є власність позивача ОСОБА_1 , оскільки за твердженням останнього товар не оплачений, товар згідно акту від 04.03.2019р. переданий відповідачу, та згідно розписки прийнятий ним на зберігання. За цією з статтею продавцю надано право вимагати повернення товару. Заява про забезпечення позову не містить чіткого визначення ні майна, ні вартості майна, яке належить відповідачу на праві його особистої власності, а у разі наявності такого майна у спільній сумісній або частковій власності, на яке просить позивач накласти арешт, зазначення цих осіб, з метою недопущення порушення їхніх прав на вільне володіння власністю. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява не містить чіткого посилання на причину подачі заяви та належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову у виді арешту майна та заборону вчинення іншим особам будь-якої дії щодо зазначеного майна, не визначено осіб, які слід заборони вчиняти дії, не визначено майно на яке просить накласти арешт, що є недотриманням положень п.п.2, 4 ч.1 ст. 151 ЦПК України. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Відповідно до п.4 Постанови Плену у ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа,

котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам . Цивільним законодавством передбачається недопустимість при вжитті заходів забезпечення позову порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів заявника й інших осіб, до яких належать особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, але перебувають з останніми у певних правовідносинах. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно ч.9 ст.153 ЦПК суд, встановивши , що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених вище обставин суд прийшов до висновку, що заява з процесуального питання про забезпечення позову подана з порушенням вимог ст.151-153 ЦПК, а тому підлягає поверненню ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43,49, 83, 149-153, 175,177,185, п.8 ч.1 ст. 257,260,261 , п.3 Р.УП «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, допущених при подачі позову до суду.

Заяву ОСОБА_1 з процесуального питання про забезпечення позову повернути заявнику ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява в частині визнання права власності, буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rvm.rv.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Під час дії карантину процесуальні строки розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.В.Панас