Справа № 408/981/20-ц
Провадження № 2/408/1430/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого-судді: Булгакової Г.В.

при секретарі: Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Біловодська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з дійсною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступне.

06 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька за актовим записом № 717 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 30 грудня 2010 року було розірвано рішенням Біловодського районного суду Луганської області. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин по теперішній час проживає разом з позивачем.

Відповідач, який проживає окремо, усунувся від участі у вихованні дитини, наданні матеріальної допомоги, перестав цікавитися життям дитини. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, взагалі не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач жодних відносин з позивачем та донькою не підтримує. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не відвідує її, від будь-яких контактів з дитиною уникає.

Зазначає, що всі питання щодо виховання, догляду та піклування за дитиною вирішує самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні та мешкає разом з нею.

Також вказує, що фактичне місце проживання відповідача їй наразі невідомо.

Вважає, що відповідачем порушується чинне законодавство, щодо належного виконання ним батьківського обов`язку і таким чином порушується права неповнолітньої доньки.

На підставі викладеного, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки відомостей від нього не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред`являв.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Заперечень проти позовних вимог не має.

На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі.

За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

З копії рішення Біловодського районного суду Луганської області від 30 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-921/2010 встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому вони перебували з 06 жовтня 2006 року, було розірвано, оскільки з червня 2008 року сторони припинили підтримувати шлюбні відносини та почали фактично проживати окремо. Їх спільне життя не склалося, у зв`язку з тим, що вони психологічно не сумісні люди, у них різні погляди на сімейне життя та відсутнє взаєморозуміння, відповідач не вживав заходів із збереження родини, коштів у сімейний бюджет не надавав, був схильним до вживання спиртного, на ґрунті чого виникали часті сварки, які негативно впливали на стан виховання дитини.

Відповідно до рішення Біловодського районного суду Луганської області від 30 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-923/2-47 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх його доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З довідки від 28 лютого 2020 року № 25, виданою Біловодським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-923/10 від 30 грудня 2010 року, виданого Біловодським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , станом на 01 березня 2020 року утворилася заборгованість у сумі 55946,75 грн.

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 22 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 15, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач зазначений батьком дитини, позивач - матір`ю.

Неповнолітня ОСОБА_3 навчається в Біловодській гімназії, що підтверджується довідкою вказаного закладу від 03 березня 2020 року № 01-13/29. Згідно характеристики, наданої на її ім`я класним керівником за підписом директора школи, учениця 7-А класу ОСОБА_3 за час навчання зарекомендувала себе з позитивного боку як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця, яка має добрі успіхи в навчанні та відповідально ставиться до виконання громадських доручень в класі. За період навчання дитини у школі її батько - ОСОБА_2 , інтересу до навчальних справ доньки не виявляв, жодного разу не цікавився результатами навчання дитини, ніколи не відвідував батьківські збори та навчальний заклад взагалі. Жодних контактів з батьком у гімназії не було. Вихованням дитини займається мати, яка приділяє належну увагу вихованню доньки, бере активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори, шкільні свята, допомагає в організації виховних заходів.

З характеристики від 16 березня 2020 року № 5, виданої Біловодською дитячою школою мистецтв, підписаної її директором, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 є ученицею цього закладу з 02 вересня 2015 року. За час навчання постійно приймає участь в шкільних, обласних і міжнародних конкурсах та олімпіадах, неодноразово заохочувалася грамотами та дипломами. Мати учениці ОСОБА_1 забезпечує дитину всім необхідним приладдям для навчання у класі образотворчого мистецтва та постійно цікавиться процесом навчання доньки. Батько учениці ОСОБА_2 у навчально-виховному процесі дитини участі не приймає, за весь період навчання доньки в школі мистецтв жодного разу не з`являвся, навчанням доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував, ніяким чином з навчальним закладом не контактував, зв`язку із ним у навчального закладу немає.

З довідки від 27 лютого 2020 року № 167, виданої комісією в складі лікарів КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» неповнолітня ОСОБА_3 має захворювання міомію та сколіоз, у зв`язку з чим потребує постійного нагляду та призначень лікарів педіатра, травматолога та окуліста.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Біловодським РС УДМС України в Луганській області 24 квітня 2014 року, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області від 02 березня 2020 року № 689 слідує, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_5 , малолітній син позивача ОСОБА_6 та її малолітня донька - ОСОБА_7 .

З договору оренди житлового приміщення від 05 травня 2018 року б/н та доданого до нього акту прийому-передачі в оренду житлового приміщення з описом майна вбачається, що позивач ОСОБА_1 орендує у встановленому законодавством порядку житловий будинок за адресою - АДРЕСА_2 , який обладнаний меблями, системою опалення, каналізацією, електрифікований.

З акту обстеження житлово-побутових умов від 28 квітня 2020 року, складеного за підписами керівника та фахівців служби у справах дітей Біловодської селищної ради Луганської області, слідує, що родина позивача ОСОБА_1 проживає у окремому орендованому житловому будинку за адресою - АДРЕСА_2 , в якому в наявності належні умови для проживання дитини, а саме: окрема дитяча кімната, меблі, одяг за сезоном, приладдя, побутова техніка. Будинок підтримується в належному санітарному стані.

З акту бесіди з дитиною від 08 травня 2020 року, вбачається, що фахівцями служби у справах дітей Біловодської селищної ради Луганської області проведено індивідуальну бесіду з малолітньою донькою позивача - ОСОБА_3 , з якої з`ясовано, що дитина внаслідок тривалої відсутності родинних контактів втратила дочірні почуття до свого батька - відповідача ОСОБА_2 . У відсутності батька морально-психологісний клімат в родині добрий та підтримується матірю дитини.

З характеристики від 02 березня 2020 року № 83, підписаної начальником відділу ведення державних реєстраційних дій, вбачається, що позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та працює в на посаді державного реєстратора відділу ведення державних реєстраційних дій виконавчого комітету Біловодської селищної ради з 20 квітня 2018 року. За місцем роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони, як сумлінний працівник та добрий фахівець, нарікання на роботу відсутні.

Побутовою характеристикою від 02 березня 2020 року за підписом депутата Біловодської селищної ради Луганської області підтверджується, що позивач ОСОБА_1 за місцем помешкання зарекомендувала себе з позитивної сторони, алкогольним напоями не зловживає, з оточенням підтримує гарні стосунки, за правопорушення до відповідальності не притягувалася, скарг на її поведінку не надходило. На засіданні громадських комісій при виконкомі селищної ради матеріали по ОСОБА_1 не розглядалися.

У висновку Органу опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області від 15 травня 2020 року № 01.3-37/1004 вказано про доцільність позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тих мотивів, що батько повністю самоусунувся від виконання обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, матеріальної допомоги не надає, ніяких контактів з дитиною не підтримує.

Також факт повного самоусунення від виконання батьківських обов`язків по матеріальному утриманню, навчанню та вихованню своєї доньки ОСОБА_3 її батьком ОСОБА_2 підтверджується письмовими свідченнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які пояснили, що відповідач з 2008 року після розірвання шлюбу не проживає з позивачем, матеріальної підтримки дитині не надає, аліменти не сплачує, жодних контактів з дитиною не має, на цікавиться її навчанням, вихованням та станом здоров`я. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача ОСОБА_1 та мешкає разом з нею.

Таким чином, з матеріалів цивільної справи вбачається, що батько повністю самоусунувся від участі у вихованні своєї малолітньої дитини, наданні їй матеріальної допомоги, перестав цікавитися її життям, не займається вихованням доньки, не піклується про фізичний, психічний, моральний і духовний розвиток дитини, її навчанням, захопленнями, успіхами не цікавиться, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, матеріальні потреби доньки не задовольняє.

Вирішуючи спір, видається зазначити наступне.

Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09).

На підставі вищевикладеного, об`єктивно дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідача до власної дитини, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки, та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області, адреса реєстрації місцезнаходження: 92801, Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ, вул. Центральна, б.130, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 22 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 15/.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Біловодським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Г.В. Булгакова