справа № 752/3238/20
провадження №: 4-с/752/157/20
У Х В А Л А

Іменем України

10.04.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Мазур Ю.Ю.,

за участі секретаря Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни у виконавчому провадженні № 59396215 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року; скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року у справі № 752/3917/17 було ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 6441, 89 грн та моральну шкоду у розмірі 205000,00 грн.

На виконання вказаного вироку було видано виконавчі листи, які стягувачем було пред`явлено до виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Постановою державного виконавця ВДВС Таратунської Людмили Юріївни від 01.07.2019 року було відкрито виконавче провадження за № 59396215. З Автоматизованої системи виконавчих проваджень стягувач 28.01.2020 року дізнався, що державним виконавцем 30.10.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 59396215. На особистому прийомі у ВДВС представник стягувача дізнався, що виконавче провадження було повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчих документів стягувач так і не отримав. Стягувач вважає, що державний виконавець дійшов передчасно зазначених висновків, оскільки органом державної виконавчої служби рішення суду фактично не виконане.

Враховуючи зазначене, заявник просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеною скаргою та зобов`язано державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунську Людмилу Юріївну надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 59396215.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, проте представник скаржника подав до суду заяву, в яких просять скаргу задовольнити та слухати справу без їх участі.

Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві свого представника не направив, відзив на скаргу не надав, з будь-якими заявами та клопотаннями не звертались. Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунська Людмила Юріївна не виконала вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року та не надала належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 59396215.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши справу № 752/3917/17, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2946цс16 бездіяльність державного виконавця у питаннях виконання вироку, яким задоволено цивільний позов, оскаржується за правилами цивільного судочинства.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року у справі № 752/3917/17 визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 (три) роки. Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 6441,89 грн. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 205000,00 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2017 року апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_3 - адвоката Барановського Є.А. залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року, яким ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2020 року постановлено звільнити ОСОБА_2 умовно-достроково від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, призначеного йому вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи супровідним листом Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року вих. № 1-кп/752/504/17 на адресу адвоката Хомича І.О., який був на той момент представником ОСОБА_1 направлено два виконавчих листа № 1кп-504/17 на 2 аркушах, та отримано останнім, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, в якому зазначено «вручено особисто».

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни від 01.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59396215.

30.10.2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунською Людмилою Юріївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме так як встановлено згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, згідно з повідомленням Регіонального сервісного центру МВС м. Києва транспортні засоби за боржником на праві власності не зареєстровано. Згідно повідомлень ДФС України відкриті рахунки у банківських установах, про осіб, які працюють за трудовим або цивільним договорами, які отримують пенсію, про джерела отримання доходів боржника фізичної особи, інформація відсутня. Арешти карткових рахунків боржника виявились безрезультатними - відсутній клієнт (боржник). Арешти на майно боржника державним виконавцем внесені до відповідних реєстрів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В порушення вимог вказаної статті копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена 30.10.2019 року, фактично невідомо чи була надіслана Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на адресу стягувача.

Виконуючи рішення суду виконавець не повністю використав свої повноваження, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив вичерпних заходів щодо розшуку майна, які б носили ефективний характер, зокрема: не відомо чи надіслав стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має бути зазначено номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу; не здійснив огляд житлового та інших приміщень з метою виявлення майна, його опису, вилучення та подальшої реалізації з метою захисту інтересів стягувача; не залучав стягувача до проведення виконавчих дій; не скористався правом одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі і конфіденційної.

Суд вважає, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 59396215 були порушені вимоги ст.ст. 2, 13, 28, 37 Закону України «Про виконавче провадження»; у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено лише про встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження припиняється, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, державним виконавцем не надано суду доказів, щодо вживання всіх необхідних дій для здійснення примусового виконання рішення суду, для встановлення можливості стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок майна боржника чи коштів, на які можливо звернути стягнення. Також державний виконавець не виконала вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року та не надала належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 59396215.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. Тобто постанова державного виконавця від 30.10.2019 року ВП № 59396215 про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірною, оскільки органом державної виконавчої служби вирок суду фактично не виконано.

Враховуючи вищенаведене, скарга підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме щодо визнання неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни у виконавчому провадженні № 59396215 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року та скасування постанови від 30.10.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунською Людмилою Юріївною у виконавчому провадженні № 59396215.

Зокрема, згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни у виконавчому провадженні № 59396215 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року.

Скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Таратунської Людмили Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур