Справа № 481/456/20
Провадж.№ 2-н/481/41/2020
УХВАЛА

іменем України

(про відмову у видачі судового наказу)

13.04.2020 року м.Новий Буг

суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут » про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

03.04.2020 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут » звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу в якій просило стягнути заборгованість за спожитий природний газ з ОСОБА_1 у розмірі 15360,10 гривень.

03.04.2020 року судом зроблено запит до Новобузької міської ради Миколаївської області щодо уточнення реєстрації місця проживання боржника. 10.04.2020 року до суду надійшла адресна довідка згідно якої зареєстроване місце проживання боржника не встановлено, оскільки на території Новобузької міської ради Миколаївської області останній не значиться.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу ( ч.9 ст.165 ЦПК України).

Крім того згідно з наданих до заяви про видачу судового наказу документів, а саме з даних особового рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість виникла за період з 01.07.2015 року по 01.03.2020 року.

За приписами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто, заявник просить стягнути з боржника заборгованість починаючи з 01.07.2015 року по 01.03.2020 року, натомість заява про видачу судового наказу подана до суду 03.04.2020 року, тобто, заявлені вимоги виходять за межі строку позовної давності, що визначені ст.257 ЦК України.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності; така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

А тому у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності, та враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з 01.07.2015 року по 01.03.2020 року в сумі 15360,10 грн. не може бути визнана судом безспірною та як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказаного провадження.

Згідно п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З врахуванням вищезазначеного, суддя, приймає рішення про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 167, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду, відповідно до ст. ст. 352 - 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину встановленого КМУ повязаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області О.В.Уманська