Справа № 464/4158/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/4240/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ірокс» ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Ірокс», генеральним директором якого є ОСОБА_2 , про стягнення реальних збитків у розмірі 60000 грн., неустойки в розмірі 19632 грн. 24 коп., упущеної вигоди в розмірі 60000 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., які завдані йому невиконанням відповідачем договору №031/3/2 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та договору №31/3/2 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва, укладених між ними 28 грудня 2015 року, предметом яких є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Зазначає, що зі своєї сторони він виконав умови договору і повністю сплатив вартість квартири (654409 грн. 80 коп.) до закінчення будівництва у визначені в договорі строки, що підтверджується довідкою відповідача від 13 січня 2016 року, однак, відповідач своїх зобов`язань щодо завершення будівництва житлового будинку та передачі квартири у власність позивача в обумовлені строки не виконав, чим завдав збитки, а саме: витрати на оренду квартири протягом року (5000 грн. х 12 місяців = 60000 грн.), що є реальними збитками, а також неодержані доходи у розмірі 60000 грн., які б він міг реально одержати, зокрема, від здачі квартири в оренду, якби не було порушено його право (упущена вигода).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що у зв`язку з несвоєчасним введенням в експлуатацію об`єкта будівництва, ним були понесені збитки у сумі 17500 доларів США, які він міг би отримати від здачі квартири в оренду, на підтвердження чого був наданий попередній договір з орендарем.

Також апелянт зазначає, що йому було завдано моральної шкоди, адже через сильні душевні переживання та стреси у нього погіршився стан здоров`я, оскільки він і його сім`я зазнали фінансової скрути та порушення своїх життєво важливих планів.

03.03.2020 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду без змін. Звертає увагу, що апеляційна скарга містить інші майнові та немайнові вимоги, ніж позовна заява, і є необгрунтованою, без посилань на норми матеріального права, які за позицією апелянта, порушив суд при вирішенні спору.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на вжиття заходів карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції, однак, колегія суддів наведені обставини не визнала поважними, оскільки в даний період заборони щодо проведення у судах відкритих судових засідань немає, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).

Судом встановлено, що 28 грудня 2015 року між приватним акціонерним товариством «Ірокс» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір №031/3/2 купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва та договір 31/3/2 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва, за умовами яких, позивач, як замовник, оплачує вартість будівельно-монтажних робіт, необхідних для завершення будівництва об`єкта, а відповідач, як підрядник, передає позивачу у власність об`єкт будівництва, а саме: однокімнатну квартиру з такими технічними характеристиками: проектний номер АДРЕСА_2 .

Пунктом 4 договору №031/3/2 передбачено, що до здачі будинку в експлуатацію позивач отримує майнові права на об`єкт незавершеного будівництва (вказану вище квартиру), а після здачі будинку в експлуатацію право власності на квартиру, при умові повної оплати вартості будівельно-монтажних робіт по договору 31/3/2 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.

Згідно з пунктом 11 договору №031/3/2 та пунктом 2.7 договору №31/3/2 підряду, у випадку розірвання договору, відповідач повертає позивачу (після продажу вищевказаної квартири відповідачем) внесені кошти на протязі 60-ти календарних днів, за винятком 3% штрафної санкції від загальної вартості квартири.

За умовами статті 4 договору №31/3/2 підряду, відповідач зобов`язувався закінчити виконання будівельно-монтажних робіт по завершенню будівництва і передати об`єкт (завершене будівництво) позивачу по закінченні виконання будівельно-монтажних робіт, вказаних в п.4.1.2. і в «Специфікації» за умов, виконання позивачем своїх зобов`язань, які передбачені п.2.5 договору, а саме: 100% оплати вартості квартири до 25.01.2016 року.

Специфікація та види робіт, які виконуються підрядником, визначені Додатком №3 до договору №31/3/2 підряду, а саме: вхідні двері броньовані, вікна металопластикові, засклена лоджія, бетонна стяжка підлоги, штукатурка стін, мідна проводка, індивідуальне опалення (без котла), батареї (по дві секції), лічильники водяний, газовий, електричний.

У пункті 4.1.4 договору №31/3/2 вказано, що після підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта нерухомості у власність замовнику, останній звертається в органи Державної реєстраційної служби України щодо реєстрації свого права власності на об`єкт нерухомості, зазначеного в договорі.

З моменту підписання акту приймання-передачі об`єкта нерухомості підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання перед замовником по даному договору.

Також передбачено, що замовник здійснює оплату всіх витрат стосовно виготовлення правовстановлюючих документів на квартиру.

Пунктом 4.1.5 договору №31/3/2 передбачено обов`язок відповідача (підрядника) видати позивачу (замовнику) протягом 10 календарних днів довідку про внесення ним 100% договірної вартості об`єкта, за умови виконання останнім зобов`язань за цим договором в повному обсязі.

Умови та наслідки розірвання договору визначені статтею 5 договору №31/3/2, а відповідальність сторін статтею 6 цього договору, якою передбачено, що сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, однак, такого виду відповідальності підрядника, як сплати неустойки (пені), договором не передбачено.

Встановлено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав повністю, сплативши вартість об`єкта будівництва, у зв`язку з чим відповідач видав позивачеві довідку про 100% сплату вартості квартири в повному обсязі від 13.01.2016 року, виконавши свій обов`язок перед позивачем, передбачений пунктом 4.1.5 вказаного договору.

До матеріалів справи відповідачем долучено адресоване позивачу повідомлення про необхідність з`явитись для отримання акту приймання-передачі квартири та технічного паспорту на квартиру, виготовленого 11.12.2015 року; договір про надання послуг з електропостачання та водовідведення від 24.06.2016 року та договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які підписані позивачем (такі договори відповідно до п.4.2 статті 4 договору укладаються після завершення будівництва об`єкта); декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБК у Львівській області 25.09.2015 року №ЛВ30.

Окрім того, в матеріалах справи є розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №521 від 07.09.2017 року «Про присвоєння поштової адреси 5а та 5б житловим будинкам на АДРЕСА_3 ».

Також у матеріалах справи є копії витягів про державну реєстрацію права власності об`єктів нерухомості у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Не зважаючи на наявність цих документів, позивач не пояснив, чому не здійснив свого права на державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 . Письмова відмова у здійсненні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 , або будь-який інший документ, який би свідчив про наявність перешкод у здійсненні такого права - відсутній.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки ним не доведено обставин, на які він посилався в обгрунтування свого позову щодо заподіяння йому матеріальних збитків, а стягнення неустойки (пені) договором не передбачено.

Також необхідно зазначити, що позивач не скористався своїм правом і не розірвав договір з відповідачем, окрім того, як правильно вказав суд першої інстанції, укладаючи з відповідачем названі вище договори, позивач придбавав квартиру для власних особистих потреб (для проживання), тобто не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, тому він не міг розраховувати на отримання від цієї квартири будь-якої вигоди, про яку зазначає в позовній заяві, окрім, як використання для особистих цілей, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, що також свідчить про непослідовність позиції позивача у спірних правовідносинах: одночасно заявляє про порушення права на проживання в придбаній квартирі та про неотримання доходу від здачі квартири в оренду.

Правильним є й висновок суду про безпідставність заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки спірні відносини між сторонами є договірними і для такого виду відшкодування відсутні визначені законом підстави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Шеремета Н.О.