Справа №278/1793/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0606.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що відповідач намагається продати вищезазначений будинок та що у випадку ухвалення рішення на користь позивачки його виконання буде неможливе.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи дійшов таких міркувань.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що під час розв`язання питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_2 дійсно зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0606.

З огляду на наведене, суд, враховуючи доведеність факту наявності між сторонами спору та реальної загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд дійшов висновку про співмірність та відповідність виду забезпечення позову, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити заяву.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Накласти арешт на належне на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20, та земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0606.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2020 року.

Суддя О. М. Дубовік