Справа № 739/188/19
Провадження № 2/739/76/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Шик Альона Леонідівна, про визнання недійсною відмови від обов`язкової частки у спадщині,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідачка) про визнання недійсною відмови від обов`язкової частки у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Останній за життя склав заповіт, яким залишив все своє майно відповідачці. На день смерті вона постійно проживала разом з чоловіком і відповідно прийняла обов`язкову частину спадщини останнього, оскільки є непрацездатною, розмір її частки становить Ѕ частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. На початку вересня 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Шик А.Л. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, але остання попросила її залишити нотаріальну контору. З приводу вказаних дій вона подала скаргу до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області. Також позивачка зазначає, що на початку 2017 року до неї додому приходила матір відповідачки з якимсь чоловіком, що представився нотаріусом чи помічником нотаріуса. Вони запропонували їй поставити підпис в якомусь документі та пояснили, що відповідачка подала заяву про прийняття спадщини тому вказаний документ необхідний для скорішого оформлення спадщини померлого чоловіка. Вона вважала, що вказані дії вчиняються в її інтересах, при цьому через поганий зір не могла прочитати підписаний документ. Водночас, до нотаріально контори вона особисто не з`являлася і ніяких заяв особисто не подавала та з нотаріусом не спілкувалася. Відповідно посилаючись на положення статей 203, 215, 229 ЦК України позивачка просить визнати недійсною її відмову від обов`язкової частки у спадщині покійного чоловіка, оскільки вказаний правочин не відповідав її внутрішній волі, також вона помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема щодо правової природи правочину.

Відповідачкою надано відзив на позов з якого вбачається, що вона позовних вимог не визнає та зазначає, що її дід ОСОБА_4 за життя склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. Позивачка була обізнана про існування заповіту. Після смерті діда вона подала заяву про прийняття спадщини свого діда і від нотаріуса дізналася, що позивачка, як непрацездатна дружина померлого, має визначитися з тим, чи бажає вона приймати спадщину після свого чоловіка. У подальшому помічник нотаріуса відвідував ОСОБА_4 і остання пояснила йому, що будь-яких претензій з приводу оформлення спадщини не має. 08 лютого 2017 року позивачка особисто з`явилася до нотаріальної контори, де підписала заяву про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_4 . Також відповідачка вважає, що позивачка не повідомляла нотаріусу про вади зору. Крім того зазначає, що підпис у заяві написаний охайно, що в свою чергу свідчить про наявність у позивачки можливості бачити та розуміти текст підписаної заяви.

Третьою особою - приватним нотаріусом Шик А.Л. подано письмові пояснення по суті справи з яких вбачається, що 08 лютого 2017 року за заявою спадкоємця за заповітом до майна померлого ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №77/2017. У вказаній спадковій справі міститься заява позивачки, яка є дружиною померлого та пенсіонеркою за віком, про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Вказана заява підписана особисто позивачкою, і на неї жодного примусу не чинилося. ОСОБА_1 особисто прочитала і підписала заяву, про що свідчить її підпис. Також із нею проводилася усна розмова в якій роз`яснювалося від чого саме відмовляється ОСОБА_1 , наслідки відмови та строки її відкликання. При цьому яким чином має бути прочитано заяву (усно та/або вголос) законодавство не визначає. Також ОСОБА_1 розповідала, що оскільки її чоловік хотів все своє майно залишити онуці, то вона з цим також погоджується. Жодних скарг щодо стану здоров`я та вад зору від ОСОБА_1 не надходило і документів про це вона не надавала. Від часу підписання заяви про відмову і до вересня 2018 року ОСОБА_1 ні особисто, ні письмово чи по телефону до неї не зверталася і наслідки підписаної заяви її не турбували. Лише у вересні 2018 року ОСОБА_1 прийшла до неї та повідомила, що вона має поганий зір і хоче відмінити заяву і заповіт чоловіка, а також, що вона посварилася з невісткою та онукою. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено, що у зв`язку із закінченням шести місяців з часу відкриття спадщини, заява про відмову від спадщини не може бути відкликана. Крім того ОСОБА_1 було роз`яснено право на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, придбаному у шлюбі з ОСОБА_4 , яке остання отримала 23 жовтня 2018 року. У поясненнях також зазначається, що наслідки підписаної заяви про відмову від отримання обов`язкової частки у спадщині почали турбувати ОСОБА_4 лише після того, яка змінилися її особисті відносини з відповідачкою.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх повністю, при цьому позивачка дала пояснення, про те, що перед смертю її чоловік повідомив їй, що все своє майно він залишає онуці, тобто відповідачці, та заявив, що така його воля. Вже після смерті чоловіка до неї додому прийшла матір позивачки та якийсь чоловік, вони попросили її підписати якийсь документа, пояснивши, що це необхідно аби швидше оформити спадщину. Вона підписала вказаний документ. Свідків вказаного не було. Після закінчення відповідачкою навчання остання заявила, що вона є власником будинку, а також повідомила про наявність відмови від спадщини. Тоді вони пішли до нотаріуса, де їй роз`яснили, що вона дійсно підписала заяву про відмову від спадщини, після чого її попросили залишити кабінет нотаріуса. Позивачка заявила, що заяву вона не читала, а також вказала, що у неї поганий зір.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає і заперечує проти їх задоволення.

Третя особа після подання письмових пояснень у судове засідання не з`явилася та наміру брати участь у розгляді справи не висловила.

Заяви та клопотання учасників справи

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

За клопотання представника позивачки ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 20 лютого 2019 року витребувано у приватного нотаріуса Шик А.Л. документи зі спадкової справи №77/2017.

За заявою позивачки про відвід судді Кочури О.О. від розгляду справи, що мотивована неодноразовим безпідставним перенесення судового розгляду, 27 січня 2020 року судом у складі головуючої судді Кочури О.О. ухвалено заявлений відвід задовольнити та передати справу для повторного розподілу. 27 січня 2020 року справа розподілена для розгляду судді Чепурку В.В., яким 28 січня 2020 року прийнята до свого провадження.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_4 та була непрацездатною особою на день смерті останнього, що визнається і не оспорюється сторонами у справі.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_3 , тобто відповідачці (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та право власності на земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-23).

08 лютого 2017 року позивачка подала приватному нотаріусу Шик А.Л. заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині свого чоловіка ОСОБА_4 . При цьому в заяві зазначено, що позивачка усвідомлює значення своїх дій, має можливість керувати ними, розуміє обставини, які мають для неї істотне значення, а також, що до неї не застосовувався фізичний чи психічний тиск з боку інших осіб і вона діє за своєю справжньою волею. Також у заяві вказано про роз`яснення нотаріусом можливості відкликання даної заяви протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та що відмова від спадщини має відношення до всього спадкового майна. Крім того у заяві зазначено, що позивачка у дієздатності не обмежена, під опікою, піклуванням, патронажем не перебуває, не знаходиться в алкогольному, токсичному чи наркотичному стані, зміст заяви їй зрозумілий, нею прочитаний і підписаний. Дана заява містить підпис позивачки, справжність якого посвідчено приватним нотаріусом Шик А.Л., що підтверджується завіреною копією даної заяви, витребуваної зі спадкової справи №77/2017 (а.с.19).

Після смерті свого чоловіка позивачка оформила право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про право власності від 23 жовтня 2018 року (а.с. 21).

При цьому 23 жовтня 2018 року відповідачка отримала два свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 , відповідно до яких спадщина складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,07 гектари з кадастровим номером :00:003:0019, розташованої за вказаною адресою (а.с. 22-23).

З пояснень позивачки та письмових пояснень третьої особи вбачається, що у вересні 2018 року позивачка зверталася до приватного нотаріуса Шик А.Л. з приводу відкликання відмови від обов`язкової частки у спадщині свого покійного чоловіка, де їй було роз`яснено, що у зв`язку із закінченням шести місяців з часу відкриття спадщини вказана заява не може бути відкликана. При цьому з пояснень третьої особи також вбачається, що бажання відкликати свою відмову від обов`язкової частки у спадщині позивачка мотивувала, серед іншого, й тим, що вона посварилася з онукою, тобто відповідачкою, та невісткою, тобто матір`ю відповідачки.

Як вбачається, після звернення до приватного нотаріуса Шик А.Л. позивачка у вересні 2018 року звернулася зі скаргою на дії вказаного приватного нотаріуса до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

За результатами перевірки, проведеної за вказаною скаргою, було встановлено, що позивачка відмовилася від обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_4 та відповідно спадкування його майна буде здійснюватися за заповітом і право на спадкування має особа, зазначена у заповіті, при цьому будь-яких порушень з боку приватного нотаріуса Шик А.Л. не встановлено (а.с. 5).

Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Частиною першою статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно частин п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Частиною п`ятою статті 1274 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України, на положення якої позивачка посилається обґрунтовуючи свої позовні вимоги, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

За змістом наведеної норми обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Як з`ясовано судом позивачка ще за життя свого чоловіка була обізнана з наміром останнього після смерті залишити все своє майно своїй онуці, тобто відповідачці, при цьому позивачка не висловлювала з цього приводу жодних заперечень, що визнано нею у судовому засіданні.

Після смерті чоловіка 08 лютого 2017 року позивачка подала приватному нотаріусу Шик А.Л. заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині свого чоловіка ОСОБА_4 . При цьому як зі змісту самої заяви, так і з письмових пояснень приватного нотаріуса вбачається, що позивачці було роз`яснено від чого саме вона відмовляється, наслідки відмови та строки відкликання відмови. Факт складення та підписання заяви про відмову від прийняття спадщини не в нотаріальній конторі, а за місцем проживання позивачки, крім пояснень самої позивачки, не підтверджується жодними іншими належними та допустимими доказами. Справжність підпису позивачки у вказаній заяві самою позивачкою та її представником не оспорюється. Водночас з обґрунтування позову вбачається, що позивачка, підписуючи вказану вище заяву, усвідомлювала, що дана заява необхідна відповідачці для оформлення прийнятої спадщини, при цьому позивачкою також не висловлювалося з цього приводу жодних заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи у подальшому протягом одного року та семи місяців з моменту відмови від обов`язкової частки у спадщині позивачка спадщиною свого покійного чоловіка не цікавилася і до нотаріуса з цього приводу не зверталася. Лише на початку вересня

2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Шик А.Л., з метою відкликання відмови від обов`язкової частки у спадщині, мотивуючи це, серед іншого, тим, що вона посварилася зі своєю невісткою та онукою, тобто відповідачкою, якій чоловік позивачки заповів все своє майно, що підтверджується письмовими пояснення вказаного приватного нотаріуса.

При цьому лише в жовтні 2018 року позивачка оформила право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте нею та її чоловіком за час шлюбу, а відповідачка оформила прийняту за заповітом спадщину після свого діда, тобто чоловіка позивачки.

Оцінюючи доводи позивачки про те, що вона не могла прочитати підписану нею заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині чоловіка через поганий зір і відповідно не була ознайомлена з її змістом, суд враховує, що згідно довідки КП «Новгород-Сіверська ЦРЛ імені І.В. Буяльського» від 13 грудня 2018 року у позивачки 04 червня 2014 року на прийомі у лікаря-офтальмолога встановлено гостроту зору на права око 0,01, на ліве 0,1 і станом на 29 серпня 2018 року гострота зору залишається такою ж і не коригується. Водночас суду жодних доказів того, що позивачка за такої гостроти зору станом на 08 лютого 2017 року взагалі не могла ознайомитися зі змістом підписаної нею заяви не надано, хоча саме на позивачку та її представника в силу принципу змагальності сторін, закріпленого у статті 12 ЦПК України, покладається обов`язок доведення обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог. До того ж з досліджених судом доказів вбачається, що позивачці приватним нотаріусом Шик А.Л. було роз`яснено зміст самої заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині, зокрема роз`яснено від чого саме відмовляється позивачка, наслідки відмови та строки її відкликання і вказана обставина доказами, дослідженими судом, не спростована.

Також суд враховує, що перевіркою дій приватного нотаріуса Шик А.Л., проведеною за скаргою позивачки Головним територіальним управління юстиції в Чернігівській області не встановлено порушень з боку вказаного приватного нотаріуса під час посвідчення заяви позивачки про відмову від обов`язкової частки у спадщині її чоловіка.

Наведене вище свідчить, що наявність у позивачки вад зору та її похилий вік за конкретних встановлених судом обставин справи жодним чином не свідчить про те, що позивачка, підписуючи заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині свого чоловіка ОСОБА_4 , не усвідомлювала змісту даної заяви чи помилялася щодо фактичних обставин вчинюваного нею правочину, які мають істотне значення і це вплинуло на її волевиявлення. Також суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачку під час підписання нею заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині було введено в оману щодо змісту підписаної заяви.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсною відмови позивачки від обов`язкової частки у спадщині її чоловіка ОСОБА_4 , відповідно в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 294, 315, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Шик Альона Леонідівна, про визнання недійсною відмови від обов`язкової частки у спадщині - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 10 квітня 2020 року.