Провадження № 2/761/3260/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Савенко О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 29.07.2001 року по 08.05.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.11.2016 року між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання, умов утримання дитини та участі батьків у вихованні дитини.

Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу кошти на утримання дитини в сумі 25000,00 грн. до досягнення повноліття в готівковій формі не пізніше 5 числа місяця, за який здійснюється оплата. А також щорічно сплачувати кошти на організацію поїздки дитини на відпочинок з метою оздоровлення дитини в сумі 30000,00 грн. щомісячно.

Починаючи з липня 2018 року по листопад 2019 року відповідач не сплачував вказані кошти та у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів за 17 місяців в сумі 425000,00 грн. та кошти на організацію відпочинку в сумі 60000,00 грн. за 2 роки.

Окрім того, позивачем також було розраховано пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 1151500,00 грн. за період з липня 2018 року по листопад 2019 року, проте з огляду на положення ст. 196 Сімейного кодексу України, заявлено до стягнення 100 % заборгованості по сплаті аліментів в сумі 425000,00 грн.

Посилаючись на викладене позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 425000,00 грн., кошти на організацію відпочинку в сумі 60000,00 грн. та 425000,00 грн. пені по сплаті аліментів.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18.03.2020 року.

17.04.2020 року представником відповідача було подано заяву про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що відповідач у справі оскаржує в судовому порядку про визначення місця проживання, умов утримання дитини та участі батьків у вихованні дитини від 21.11.2016 року, а тому розгляд даної справи неможливий до вирішення іншої справи № 761/42648/19, яка розглядається в порядку цивільного судочинства.

Розгляд справи призначено на 22.07.2020 року.

В судовому засіданні 22.07.2020 року представники відповідача та відповідач просили суд зупинити провадження у справі.

В судовому засіданні 22.07.2020 року представник позивача та позивач просили суд відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши думку учасників судового розгляду суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом із тим, на переконання суду, відповідачем належним чином не доведено обставин, які свідчать саме про неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, оскільки достатніх даних про те, що в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, матеріали клопотання не містять.

Також згідно із ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Також, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Верховним Судом України було висловлено Правову позицію під час розгляду справи 6-1367цс15, за якою, суди мають враховувати вимоги положень закону про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та зупинення провадження у справі не має здійснюватись усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

За таких обставин, з урахуванням того, що клопотання є необґрунтованим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 251, 259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 27.07.2020 року.