Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2020 Справа №607/8260/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивачки за первісним позовом відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття та на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним двадцяти трьох років. Позов мотивовано тим, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги дітям, які перебувають на утриманні позивача. В заявах по суті звертає увагу, що відповідач був зареєстрований як підприємець та отримував дохід, про що свідчить його участь в тендерах про надання послуг на значні суми понад півтори мільйона гривень. Зауважує, що старший син спортсмен, хворіє, продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , просить розірвати шлюб зареєстрований між ними 12 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №435. Позов обґрунтований тим, що протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Також, надав суду відзив на позов, яким частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1200 гривень щомісяця. В частині стягнення аліментів в розмірі 1800 гривень на утримання неповнолітнього сина та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 просить відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що він не працює, має тимчасовий заробіток. Також звертає увагу на те, що змушений доглядати батька пенсійного віку, який хворіє. Тому не має змоги платити аліменти в більшому розмірі на утримання неповнолітнього сина та платити аліменти повнолітньому синові.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, та у зв`язку із цим ухвалено перейти до загального розгляду справи та призначено підготовче судове засідання. Того ж дня ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позов з підстав викладених в заявах по суті. Зустрічний позов визнали. Пояснили, що відповідач за первісним позовом має змогу надавати матеріальну допомогу дітям, оскільки на цей час працює в Польщі, до цього займався підприємницькою діяльністю. Він є працездатним, на ринку вакансій є для нього робота за спеціальністю. Старший син має інвалідність з дитинства з вадами слуху, однак, через епідемію, не має можливості пройти медичний огляд та продовжити дію посвідчення. Також, син навчається на бюджетній формі навчання, займається плаванням, перебуває постійно матеріальної допомоги, у зв`язку із тим, що повинен їздити на різні змагання. Молодший син навчається в школі та займається футболом. ОСОБА_9 пояснила, що вона працює медичним працівником, її заробіток становить 7000-8000 гривень на місяць.

Представник ОСОБА_4 визнав позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1200 грн. щомісяця. Пояснив, що його довіритель не може платити аліменти в більшому розмірі а також платити аліменти а утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 . Звертає увагу, що ОСОБА_10 не має стабільного заробітку, зараз перебуває на тимчасових заробітках в Польщі, де отримує близько 5000 гривень в місяць. Зауважує, що його довіритель повинен утримувати свого батька пенсіонера, який хворіє.

Дослідивши доказу, судом встановлено такі обставини.

12 травня 2001 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №435 (Свідоцтво про одруження № НОМЕР_1 ).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 14.03.2002 року) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 09.06.2010 року).

Згідно довідки ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 19.05.2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . З паспорта ОСОБА_4 видно, що він зареєстрований в селі Урмань, Бережанського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки Олімпійського коледжу імені Івана ОСОБА_11 від 18 травня 2020 року №647, ОСОБА_6 є студентом коледжу, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року.

Як видно із медичного висновку №191 від 22 серпня 2006 року ОСОБА_6 має захворювання правобічна амнезія зовнішнього слухового ходу, правобічна кондуктивна сенсоневральна глухуватість четвертого ступеня, що дає право на отримання пенсії дітям-інвалідам. Висновок дійсний до 08 лютого 2020 року та підлягає перегляду 01 січня 2020 року.

Із довідки виконкому Урманської сільської ради Бережанського району Тернопільської області від 10 червня 2020 року №199, яка зроблена на підставі записів трудової книжки, вбачається, що ОСОБА_12 не працює з 30.05.2014 року.

З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_4 з 15.08.2017 року по 12.12.2018 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Також, позивачем надано докази того, що в 2017-2018 роках ФОП ОСОБА_4 надавав послуги на загальну суму більше 1600 000 гривень.

Крім того, з пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 від 10.12.2008 року вбачається, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є пенсіонером за віком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона проживає разом із чоловіком та батьком в селі Урмань Бережанського району. Брат на даний час поїхав працювати в Польщу. Брат не має змоги платити аліменти в великому розмірі. Зараз вона доглядає за хворим батьком.

Розглянувши справу, вважаю, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів слід задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задовольнити, виходячи із такого.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 .

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутні відомості про його поганий стан здоров`я, наявність батька пенсіонера та сестри, яка також має обов`язок допомагати батькові, матеріальне становище позивачки, яка офіційно працює, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 слід визначити в розмірі - 2000 грн. щомісяця.

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий розмір, ненабагато більший від мінімального гарантованого розміру аліментів та менший від встановленого законодавцем абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суду не надано доказів, про можливість позивача оплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 є повнолітнім, продовжує навчання на денній, бюджетній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, має проблеми із здоров`ям, а тому потребує матеріальної допомоги.

На думку суду, відповідачем не доведено, що він не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину. Так, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, а також показала свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_10 зараз працює в Польщі. Також, судом встановлено, що він є працездатним, стан здоров`я задовільний, має батька пенсіонера, якого також має обов`язок утримувати сестра ОСОБА_4 . Інші утриманці відсутні.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки, ОСОБА_6 , який навчається на бюджетній формі навчання, наявність захворювання, матеріальне становище ОСОБА_4 , який є працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, те, що ОСОБА_4 зобов`язаний також оплачувати аліменти на утримання неповнолітнього та допомагати разом із сестрою батькові пенсійного віку.

Тому суд переконаний, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину та розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити у 1100 гривень щомісяця до закінчення навчання але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку, що, приблизно, відповідає 50 % прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Менший розмір аліментів не буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина, зважаючи також на встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Суду не надано доказів, про можливість позивача оплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 3000 гривень щомісяця, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. При цьому суд враховує також і обов`язок матері допомагати повнолітньому сину.

Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими ОСОБА_10 обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

ОСОБА_9 визнала зустрічний позов, пояснила, що вони понад три роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, відповідач позов визнає; сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 180, 181, 182, 184,199 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 травня 2020 року і до досягнення повноліття, та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, починаючи з 21 травня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб зареєстрований між ОСОБА_15 та ОСОБА_4 ем 12 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №435.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 05 вересня 2001 року Тернопільським MB УМВС України в Тернопільській області, ідентифікаційний код: НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий 02 квітня 1996 року Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області, ідентифікаційний код НОМЕР_8 адреса реєстрації та проживання: 47510, Тернопільська область, Бережанський район, с. Урмань.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк