Провадження № 2/537/58/2020
Справа № 537/3112/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2020 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря Посмітної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , та зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою.

На обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстровані його мати ОСОБА_3 , сестра ОСОБА_2 , брат ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 Вказав, що ОСОБА_2 не проживає в будинку більше 5 років, фактично мешкає у іншій країні, не приймає участі в утримані житла, особистих речей в квартирі не має. Перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 він не чинив. Оскільки реєстрація відповідача у належному йому житлі створює перешкоди у його користуванні і розпорядженні ним, просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково вказав, що відповідачка не є членом його сім`ї, перебуває у шлюбі з громадянином іншої держави, де постійно проживає. У 2018 році він придбав у власність частину будинку, яка належала в тому числі ОСОБА_2 . Добровільно відповідач знятися з реєстрації відмовляється, що порушує його права, в тому числі і право на отримання житлової субсидії.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна та просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.04.2005 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності по ј частці ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.11.2018, яке набрало законної сили, встановлений факт належності свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 12.04.2005 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради на підставі розпорядження № 13984/2 від 12.04.2005, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу ѕ часток квартири від 18.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідовичем М.В., ОСОБА_1 купив ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві спільної часткової власності кожному по ј частці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, долученого до матеріалів справи, право власності ОСОБА_1 на ј частини квартири АДРЕСА_1 та ѕ частини вказаної квартири належним чином зареєстроване на підставі вищезазначених документів.

Згідно Єдиного державного демографічного реєстру територіальної громади виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як встановлено в суді відповідач ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року, що підтверджується, крім показів позивача і фактом визнання цих обставин відповідачем, також актом про непроживання від 16.07.2019, згідно якого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 з 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі чи поважність причин не проживання відповідача за місцем реєстрації.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.

Позивач ОСОБА_1 , який є власником житла, заперечує наявність домовленості між ним та ОСОБА_2 щодо користування житлом.

Право члена сім`ї власника та інших осіб на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим ці правовідносини регулюються ст.401-406 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч.1,2,5,6 ст.403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном, може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут зберігає свою чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Відповідно до ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання водній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , не будучи членом сім`ї власника, без поважних причин тривалий час не мешкає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 , наявності перешкод у користуванні суду не доведено, її майна у квартирі немає, житлово-комунальні послуги вона не сплачує, добровільно з реєстраційного обліку не знялася, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про зняття відповідача з реєстрації, оскільки

статтею7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 265 ЦПК України, ст. ст. 317, 391, 401-406 ЦК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2020року о 15 год. 00 хв.