Справа №949/1252/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить визнати за ним право власності на земельну з кадастровим номером :01:001:0275, площею 0,1223 га, згідно Державного акта на право на земельну ділянку серії ЯИ №866086, виданого 14 грудня 2009 року управлінням Держкомзему у Дубровицькому районі, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 , яка є його бабою, за життя мала житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Згідно заповіту, посвідченого 10 жовтня 2006 року, який вона залишила, свій житловий будинок з надвірними будівлями заповіла йому. У встановлений строк він звернувся до Дубровицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і нотаріусом була заведена спадкова справа. Для юридичного оформлення права на спадкове майно, він звернувся до суду. Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 квітня 2015 року за ним визнано право власності за заповітом після смерті його баби ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Будучи власником житлового будинку, він звернувся до землевпорядної організації для приватизації земельної ділянки під ним. Проте виявилось, що за життя його баба її вже приватизувала і вона належала їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №866086, виданого 14 грудня 2009 року. Тобто на момент посвідчення заповіту, ОСОБА_3 ще не набула права власності на земельну ділянку під будинком, що йому заповідався, а відтак і не включила його до заповідальної спадкової маси. Нормами ЦК України та ЗК України передбачено, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Отже, враховуючи те, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 перейшло до нього, то і право власності на земельну ділянку на якій він розміщений та яка набувалася спадкодавцем у встановленому законом порядку також перейшло до нього, а право власності ОСОБА_3 припинилося.

До початку підготовчого засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0275, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.01.2014 року (а.с.3) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №2.

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1991 року та серії НОМЕР_3 від 30.03.1964 року (а.с.6) ОСОБА_3 є бабусею позивача ОСОБА_1 .

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями заповіту, посвідченого 10 жовтня 2006 року, рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 квітня 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, спадщина, яку прийняв позивач після смерті баби ОСОБА_3 , складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , входить земельна ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1223 га, розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0275, що підтверджується копіями державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №866085 від 14.12.2009 року виданого на ім`я ОСОБА_3 , витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.11, 12, 13).

Із архівної довідки, виданої Рівненським обласним державним нотаріальним архівом №989/01-24 від 19.12.2019 року (а.с.15) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №124/2014. Відповідно до матеріалів спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та дочка померлої ОСОБА_4 .

Додатково повідомлено, що від імені ОСОБА_3 10 жовтня 2006 року було посвідчено заповіт на ім`я ОСОБА_1 . Останній було складено на житловий будинок та всі надвірні будівлі по АДРЕСА_1 .

При цьому зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку згідно державного акта серії ЯИ №866086 не видавалося.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 2 ст. 373 ЦК України вбачається, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними, господарськими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_3 за заповітом прийняв позивач ОСОБА_1 ,

На даний час позивач має намір оформити право власності на земельну за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1223 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0275, власником якої зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За наведених обставин суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0275.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0275, площею 0,1223 га, згідно Державного акта на право на земельну ділянку серії ЯИ №866086, виданого 14 грудня 2009 року управлінням Держкомзему у Дубровицькому районі, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 28 грудня 2020 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: Сидоренко З.С.