Дата документу 14.07.2020 Справа № 311/1832/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1832/19 Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1700/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В..,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що вони є рідними дідусем та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини - ОСОБА_3 , є донькою позивачів ОСОБА_5 проживає разом з ними та зареєстрована за їх місцем проживання з народження. Весь цей час дитина перебуває на повному утриманні позивачів, мати грошей на потреби онуки не надає. Отримані від держави кошти ОСОБА_3 витрачає на свої потреби. Зазначали, що відповідач ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на її виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, позивачі не чинили. Зокрема неодноразово пропонували їй спілкуватися з дитиною, купувати одяг та харчі, дошкільне приладдя, брати іншу участь у виховання та утриманні дитини. Але цього відповідач робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси, крім того вживає наркотики та алкоголь та веде аморальний спосіб життя, та постійним вживанням алкоголю негативно може вплинути на дитину.

Оскільки ОСОБА_3 не піклується про дитину, вживає наркотики, веде аморальний спосіб життя, позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити їх - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 опікунами онуки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати її на виховання позивачам; стягнути з ОСОБА_3 на їх користь аліменти на утримання онуки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 . Встановлено опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 опікунами малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідачки щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 опікунами малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій просять заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року в цій частині скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що п. 3 ч. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте, в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування, який свідчить про згоду цього органу на призначення певної особи опікуном/піклувальником.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, колегія суддів зазначає, що заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сторонами не оскаржується, а отже ї не переглядається колегією суддів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року, в частині, що не оскаржується, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із статтею 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

За приписами ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За приписами частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Отже, суд першої інстанції при позбавленні ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , приймаючи до уваги надані позивачами по справі чисельні характеризуючі матеріали, медичні документи на підтвердження свого стану здоров`я, документальні підтвердження їх матеріального та сімейного становища, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення опіки позивачів щодо малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

З зазначеним висновком, колегія суддів погоджується.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

При цьому, колегією суддів досліджено доводи апеляційної скарги Органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, які фактично зводяться до незгоди з формальним порушенням під час призначення опікунів малолітній дитині, зокрема відсутність їх письмового висновку щодо встановлення опіки. Натомість, апеляційна скарга не містить жодних доводів невідповідності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогам щодо кандидатів в опікуни.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnikv. Russia від 29.07.2009, Esertasv. Lithuania від 31.05.2012 зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Як вбачається з наведеного рішення Європейського суду з прав людини, під правовим пуризмом розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок. Разом з тим, вбачаться помилковим «пов`язувати» сферу прояву даного явища суто з принципом правової визначеності, оскільки надмірний «формалізм» може мати місце й в інших випадках, порушуючи право на справедливий судовий розгляд. Тобто під правовим пуризмом слід розуміти надмірно формальне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд. При цьому необхідно враховувати, з якою метою особа звертається до суду, та чи дійсно порушено право особи з огляду на положення ст. 4 ЦПК України і ст. 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Враховуючи фактичні вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки її вимоги спрямовані на скасування рішення з формальних підстав без врахування доцільності та не спрямовані на реальний захист прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи категорії справи та межі апеляційного оскарження .

За приписами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області залишити без задоволення.

Заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: