Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом в якому просив: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на наступне, що позивач є співвласником АДРЕСА_1 , 1/3 частини кваритри належить йому на праві свідоцтва про право власності, виданого Дніпровською адміністрацією 23.04.1998 року, розпорядження №41-48. Відповідно до вищевказаного розпорядження, спірна квартира була приватизована на трьох осіб - ОСОБА_3 - мати позивача, ОСОБА_2 - донькою позивача та позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_3 померла. Позивач був зареєстрований та постійно проживав у вказаній квартирі, в той час, його донька, відповідач по справі у спірній квартирі не проживала на час смерті матері позивача та в даний час. Після смерті матері, відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . За заявою позивача була зареєстрована спадкова справа, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті його матері. Позивач вказує, що приватизаційне свідоцтво на квартиру знаходиться у його доньки, яка пообіцяла допомогти йому в оформленні спадщини, однак на даний час документи, необхідні для проведення процедури спадкування відповідачем не передано. Так, 07 червня 2019 року приватним нотаріусом Кабаєвою А. А. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру. За таких обставин, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

19 липня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Астахової О. О.

02 серпня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 24 жовтня 2019 року витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабаєвої Алли Анатоліївни ( 01010, м. Київ, вул. Московська,5/2а, оф. 1) належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Розпорядженням Керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва від 01.06.2020 року №373 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 755/11642/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020 року, справу передано в провадження судді Марфіної Н. В.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - прийнято до свого провадження суддею Марфіною Н. В.

Ухвалою від 01 липня 2020 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом в якості співвідповідача - Київську міську раду.

Витребувано від Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить розгляд справи проводити за відсутністю відповідача та ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просить ухвалити рішення відповідно до законодавства України за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просить ухвалити рішення відповідно до законодавства України за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 10 січня 2018 року (актовий запис №50). (а.с.6)

Позивач є рідним сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 43). Отже позивач має право на спадкування майна померлого в першу чергу.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Як підтверджується матеріалами спадкової справи №8/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка заведена приватним нотарусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А. А., 27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кабаєвої А. А. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 37)

07 червня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва А. А. винесена постанова по відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача спадщини на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, однак спадкоємцем не надано правоустанволюючого документу, який підтверджує право власності на частку квартири на ім`я померлого. (а.с.8)

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 належало наступне майно: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією від 23 квітня 1998 року, розпорядження №41-48, ці обставини підтверджуються Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації. (а.с. 5)

Після смерті ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частину вищезазначеного нерухомого майна перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги за законом - сину ОСОБА_1 , останній прийняв спадщину, однак у встановленому порядку не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, при цьому суд враховує, що в межах даного спору відповідачем не висунуто заперечень щодо правомірності набуття позивачем права власності на спадкове майно та виникнення спору між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна.

В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача та відповідача, потенційних спадкоємців, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивача у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв`язана волею сторонніх осіб (відповідачів у справі), що суперечить вищевказаній презумпції.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкуванняє обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2166 грн. 68 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5,ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 частини квартири номер АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2166 грн. 68 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 09 жовтня 2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач - Київська міська рада(01030, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєва Алла Анатоліївна (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 5/2а, оф. 1).

Суддя -