Номер провадження: 22-ц/813/3756/20
Номер справи місцевого суду: 500/5651/17
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2019 року у складі судді Швець В.М.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що в період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року відповідачка надмірно отримала кошти у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 35 457 грн. 84 коп., оскільки приховала, що отримала дохід від продажу транспортних засобів (механізмів).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачці призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. В деклараціях про доходи та майно від 19.04.2016 та 10.10.2016 відповідачка не вказала доходи, отримані від продажу здійсненого 18.03.2016 бортового напівпричепу «FRUEHAUF CRANE» у сумі 5000,00 грн. та продажу 07.07.2016 а/м «VOLVO VNL» у сумі 135000,00 грн, через що під час призначення допомоги до сукупного доходу сім`ї не був своєчасно врахований дохід з продажу вищевказаного майна. У зв`язку з чим за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 виникла переплата допомоги у зв`язку із несвоєчасним повідомленням про отримання доходу. ОСОБА_1 стверджувала, що її чоловіком ОСОБА_2 , було видано довіреність на право керування з правом тимчасового виїзду за кордон транспортним засобом «VOLVO VNL» на ім`я ОСОБА_3 та підставою для такого оформлення були боргові зобов`язання ОСОБА_2 , який позичив в ОСОБА_3 суму в розмірі 2900 доларів США та не зміг їх вчасно повернути. Проте, боргові зобов`язання у сумі 2900 доларів США ОСОБА_1 в декларації не вказала. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.07.2016 №6138/01/5144-2016 ОСОБА_3 , як довірена особа, продав вказаний транспортний засіб. Під час допиту в судовому засіданні, відповідачка зі своїм чоловіком стверджували, що про продаж транспортного засобу «VOLVO VNL» дізналися лише через деякий час,оформлюючи «довіреність» на автомобіль. ОСОБА_3 набув тільки право користування автомобілем, переходу права власності, як такого, не відбулося і тому власником автомобіля залишався ОСОБА_2 . Суд проігнорував той факт, що відповідно до договору купівлі-продажу №692 від 18.03.2016 напівпричеп «FRUEHAUF CRANE» був проданий чоловіком відповідачки ОСОБА_2 у сумі 5000 грн та оплата транспортного засобу здійснювалась готівкою. Посилання суду на те, що позивач не надав жодного доказу щодо того, що суми допомоги дійсно перераховувалися на рахунок ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ОСОБА_1 до Управління із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та під час отримання допомоги відповідачка не отримала фактично жодного прибутку від реалізації транспортних заходів. Подаючи заяву про призначення державної соціальної допомоги і відповідну декларацію, добросовісно помилялася щодо відсутності в її сім`ї додаткового прибутку, що виключає застосування до неї заходів цивільно-правової відповідальності у виді стягнення надміру сплачених коштів.

Проте погодитися з даним висновком суду неможна, оскільки він не відповідає обставинам справи, а тому відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду слід скасувати і постановити нове, виходячи з такого.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-ІІІ від 01 червня 2000 року та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» №250 від 24 лютого 2003 року.

Статтею 1 Закону №1768, визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до статті 13 Закону №1768 контроль за правильністю надання державної соціальної допомоги та використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах трудових відносин соціального захисту населення, безпосередньо та через керівника та уповноважених ним осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 6 Порядку № 250 від 24 лютого 2003 року передбачено, що для призначення допомоги заявник заповнює декларацію про доходи та майно (на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більший ніж 75% прожиткового мінімуму для сім`ї.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради з заявами про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, а саме 19.04.2016, яка зареєстрована під №1550/1, 10.10.2016, яка зареєстрована під №3645/, 25.04.2017, яка зареєстрована під №1572/1.

Відповідачка у відзиві на позов підтвердила, що рішеннями про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 26.04.2016 та від 19.10.2016 їй була призначена дана допомога (а.с. 83 зворот.).

Згідно з листом Регіонального сервісного центру в Одеській області від 11.05.2017 вбачається, що ОСОБА_2 (чоловік відповідачки) протягом 2016 року здійснив продаж наступних транспортних засобів: 07.07.2016 вантажний сідловий тягач «VOLVO VNL» 2003 року випуску та 18.03.2016 бортовий напівпричеп «FRUEHAUF CRANE» 1997 року випуску.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Одеській області від 27.04.2017 відповідно до договору купівлі-продажу від 07.07.2016 вартість транспортного засобу «VOLVO VNL» 2003 року випуску становила 135000 грн.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 18.03.2016 №692 вартість бортового напівпричепу «FRUEHAUF CRANE» 1997 року випуску становила 5000 грн.

Згідно з декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги поданої ОСОБА_1 19.04.2016 за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 (а.с.27-30), поданої 10.10.2016 за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 (а.с.38-41) поданої 25.04.2017 за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 (а.с. 54-57) відомості щодо отримання доходу від продажу рухомого майна позивачкою до декларацій не внесено, у зв`язку з чим за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 виникла переплата соціальної допомоги в розмірі 35 457,84 грн.

Управління на адресу відповідачки надіслано повідомлення про повернення переплаченої суми допомоги на рахунок Управління, яке ОСОБА_1 отримала 12.06.2017 проте, кошти переплачені їй позивачу не повернула.

Приписами ст. 22 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачена відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги. Одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми.

Згідно з п.п.2.2 п.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006р. №345 Про затвердження інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, заявник в обов`язковому порядку повинен бути попереджений, що своїм підписом він підтверджує, що всі наведені відомості є повними і точними, що громадяни, зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), та члени їх сімей, які претендують на отримання соціальної допомоги, інших джерел доходів і натуральних надходжень не мають.

Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи, що відповідачка не вказала відомості про отримання доходу від продажу майна, то позивачем було здійснено переплату соціальної допомоги, яку відповідачка повинна повернути.

Не заслуговують на увагу доводи відповідачки про те, що вантажний сідловий тягач «VOLVO VNL» 2003 року випуску був відчужений на підставі довіреності, у зв`язку з наявними у ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 грошових зобов`язань, у зв`язку з чим ОСОБА_3 продав вказаний транспортний засіб, проте грошові кошти чоловік відповідачки не отримав, оскільки про наявність боргових зобов`язань у відповідачки остання у декларації не зазначала, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 , не отримував кошти від продажу тягача не надано.

За договором купівлі-продажу від 18.03.2016 бортового напівпричепу «FRUEHAUF CRANE» 1997 року випуску продавцем є ОСОБА_2 , який за умовами вказаного договору отримав 5000 грн. від продажу майна. Проте, відповідачка відомості про отримання вказаного доходу до декларації не внесла.

Також не заслуговують на увагу доводи щодо відсутності умислу в діях відповідачки, оскільки для кваліфікації відносин достатньо приховання обставин, які впливають на допомогу (подавши недостовірну інформацію), що призвело до надмірного призначення соціальної допомоги.

Викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, який допустив неповне з`ясування обставин справи, порушив норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що позов Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям нарахованої за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 слід задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області безпідставно отриману державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за вказаний період у розмірі 35 457,84 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2019 року скасувати.

Позов Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області безпідставно отриману допомогу у розмірі 35 457,84 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: