Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2020 р. Справа № 608/1270/20

Номер провадження2/608/450/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши в судовому засіданні в спрощеному, письмовому провадженні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві вказала, що проживає та є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку прописані відповідачі, однак, більше 10 років в ньому не проживають. Те, що відповідачі прописана в даній квартирі завдає позивачу незручностей, тому вона змушена звернутися в суд за захистом своїх прав. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 ..

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, просить задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Подали письмові заяви, згідно яких просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов визнають.

Оскільки, відповідачі визнають позов, тому суд ухвалює рішення у судовому засіданні, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши думку учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних мотивів.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 липня 1996 року.

В даній квартирі зареєстровані відповідачі, що стверджується витягом з будинкової книги.

Згідно з актами про встановлення факту не проживання від 05 грудня 2019 року, 12 березня 2020 року , 24 червня 2020 року відповідачі по місцю прописки - в АДРЕСА_1 не проживають більше 10 років.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом цієї норми права, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709 цс 16.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки, судом встановлено, що відповідачі відсутні у вказаному житлі без поважних причин понад один рік.

Керуючись ст. ст. 15, 319, 321, 383, ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 142, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрованих по АДРЕСА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованих по АДРЕСА_1 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1270/20

Рішення набирає законної сили « » 2020 р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: