ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 січня 2019 року

м. Харків

справа № 628/2299/19

провадження № 22-ц/818/633/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміна О.В., Кругова С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року, постановлене у складі судді Волчек О.О.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Обгрнутовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 26.07.2019 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, зменшити розмір стягнення до 1/6 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що при встановленні розміру аліментів судом не враховано обставин, передбачених ст.182 Сімейного кодексу України. Зазначає, що після розірвання шлюбу з позивачем, надавав та надає матеріальну допомогу сину ОСОБА_4 , займається його матеріальним забезпеченням, а саме: купляє необхідний одяг, іграшки та все необхідне, піклується про сина, займається його вихованням та розвитком. Звертає увагу суду на те, що після розірвання шлюбу спільна дитина ОСОБА_4 проживав за місцем реєстрації відповідача за взаємною домовленістю із позивачем. Зазначає, що незважаючи на те, що дитина проживала разом із батьком, а не з позивачем та те, що повністю був на утриманні відповідача, сам відповідач в добровільному порядку направляв щомісяця позивачці матеріальну допомогу, що підтверджується копіями квитанції (а.с. 21). Крім того, звертає увагу суду на те, що на даний час перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , від вказаного шлюбу народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Зазначає, що ні відповідач, ні цивільна дружина на даний час не працюють.

ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі надав недостовірні докази. Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 працює вахтовим методом в ТОВ «Промдизайн», цивільна дружина відповідача також працює. Вважає, що зменшення розміру аліментів поставить спільну дитину в край скрутне становище, оскільки сама позивач не працює.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 року, (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2014 року Московським ВДРАЦС РС Харківського міського управління юстиції (а.с.7). Дитина фактично без реєстрації мешкає спільно з позивачем і знаходиться на її утриманні, про що 18.07.2019 року за № 260 виконавчим комітетом Кругляківської сільської ради Куп`янського району Харківської області була видана довідка (а.с.2,5). Позивач не працює, перебуває у цивільному шлюбі ( а.с. 1,2).

Згідно копії довідки від 11.09.2019 року, ОСОБА_6 знаходиться на обліку у сімейного лікаря АЗПСМ с. Кругляківка, Куп`янського району, Харківської області, регулярно відвідує амбулаторію, діагноз: Соматично здоров. А також Микита з 20.08.2019 року зарахований здобувачем дошкільної освіти Глушківського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Берізка» Глушківської сільської ради, довідка від 30.09.2019 року за вих. № 01-20/340.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 . Має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_7 .

Проте, колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутих аліментів, оскільки при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 18.01.2019 року по 18.10.2019 року, крім того у нього народилась друга дитина від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.12.2017 року серії НОМЕР_2 .

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції враховує вищевказані обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

З урахуванням зазначеного, та вимог ст. 182 СК України колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи позивача про те, що відповідач працює вахтовим методом в ТОВ «Промдизайн» не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , інших відомостей немає, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Золоте, м. Первомайськ, Луганської області, яка зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , інших відомостей немає, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 26 липня 2019 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова