Справа № 353/511/20
Провадження № 2/353/256/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 та на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житловий будинок містяться розбіжності у прізвищі спадкодавців, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. У зв`язку з цим також просила в мотивувальній частині рішення суду встановити факт приналежності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок.

02.07.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

30.09.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.12.2002 року з внесеними та засвідченими Ісаківською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області виправленнями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) належав житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09.01.2003 року житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1975 році та не є самовільним будівництвом (а.с. 9-11). Рішенням 16 сесії Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 25.03.2009 року житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , присвоєно інший номер будинку, а саме АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 157 від 22.06.2020 року (а.с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 19). 20.12.1980 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчив на ім`я ОСОБА_1 (позивачка) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.04.1991 року (а.с. 18). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, додатковий строк на подання якої було визначено рішенням Тлумацького районного суду Івано-Фрнаківської області від 04.11.2009 року (а.с. 54, 55). Також ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вела з нею спільне господарство та проводила її похорон, що підтверджується копією довідки Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 542 від 18.12.2009 року (а.с. 41).

Дані обставини підтверджуються копіями спадкових справ № 638/2009 від 29.12.2009 року та № 639/2009 від 29.12.2009 року, заведених Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (мати) та ОСОБА_2 (батько) (а.с. 36-71), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батьків, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає.

Однак, позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом та за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з тим, що наявна розбіжність в свідоцтві про право власності на житловий будинок, що посвідчує право власності на дане спадкове майно, а саме у правовстановлюючому документі містяться помилки у прізвищі спадкодавців та внесені виправлення з порушенням чинного законодавства («Криничний Кирничний», «Кринична» - «Кирнична»), що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 34/02-31, № 35/02-31 від 25.01.2020 року (а.с. 6, 7).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити спадщину на спадкове майно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому

порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на житловий будинок, який належав спадкодавцям, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за законом та за заповітом.

Так, як зазначалось вище, у Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 02.12.2002 року, містяться виправлення, засвідчені Ісаківською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, в частині прізвищ власників житлового будинку, а саме: «Криничному» виправлено на «Кирничному» та «Криничній» виправлено на «Кирничній» (а.с. 8). Аналогічні виправлення містяться в Реєстраційному написі на правовстановлюючому документі Коломийського БТІ (а.с. 8 зворот). Однак, відповідно до виписки з погосподарських книг Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року та довідки Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 94 від 12.03.2020 року за ОСОБА_2 (батько), який був головою двору, та ОСОБА_3 (мати) значився житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 16, 23).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт приналежності спадкодавцям ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати) правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 02.12.2002 року, на підставі рішення Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 43 від 08.10.2002 року, зареєстрованого 02.12.2002 року в Коломийському МБТІ, записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 79, де помилково вказано та внесено виправлення в частині прізвищ власників, оскільки встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення та надасть їй можливість оформити спадщину у встановленому порядку.

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок в цілому, а саме на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 та на 1/2 частиину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Проте, позовні вимоги в частині визнання права власності на господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 та в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09.01.2003 року та виписки з погосподарських книг Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, не можливо встановити рік побудови господарських будівель та споруд, їх відношення до господарського двор та визначити чи не є вони самовільним будівництвом. Крім цього, згідно копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 02.12.2002 року, за ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати) було зареєстровано лише право власності на житловий будинок. До цього ж, позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків лише на спірний житловий будинок (а.с. 46, 68). При цьому, позивачка в судове засідання не з`явилась, жодних доказів на обґрунтування позовних вимог в частині визнання за нею права власності на господарські будівлі та споруди суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає ці вимоги безпідставними та необгрунтованими.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити частково.

На підставі ст.ст. 315-319, 391, 392, 1216-1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна