Справа № 219/5883/20
Провадження № 2-н/219/1192/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у видачі судового наказу

27 липня 2020 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролова Н.М., дослідивши матеріали заяви Комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2020 заявник КП «Бахмут-Вода» звернувся з вказаною заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги за період з 01.08.2017 року по 31.05.2020 року в сумі 4919,83 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог ч.5 ст. 165 ЦПК України судом були надіслані запити до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржник.

Так, згідно листа Бахмутської міської ради № 3274 від 22.06.2020 року, який надійшов до суду 30.06.2020 року, вбачається, що адреса боржника ОСОБА_2 зазначена: АДРЕСА_1 , в той час як у заяві про видачу судового наказу адреса боржника вказана: АДРЕСА_2 .

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» вбачається, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Також, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» орієнтує суди, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Так, жодних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 дійсно мешкає та користується послугами заявника або є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , до заяви про видачу судового наказу не додано.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, оскільки із поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається права грошової вимоги заявника до божника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за зазначеною в заяві адресою, а заявлені вимоги про солідарне стягнення заборгованості взаємопов`язані між собою та їх окремий розгляд неможливий, суд вважає за необхідне відмовити Комунальному підприємству «Бахмут-Вода» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.163, 165, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Бахмут-Вода» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з викладених в ухвалі підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Наказне провадження ЦПК України, після усунення її недоліків.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Фролова