П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Київ

справа № 361/1362/18

провадження №22-ц/824/11854/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д, Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргуОСОБА_2 ,

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,5524 га, з цільовим призначенням: для обслуговування існуючих споруд, будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , якою, серед іншого, передано у власність ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,5524 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 416581, кадастровий номер :00:039:0512.

Бажаючи користуватися на власний розсуд Ѕ часткою зазначеної земельної ділянки, ним неодноразово ставилося питання про виділ його частки земельної ділянки в натурі. Відповідач не погоджується добровільно поділити в натурі земельну ділянку, протягом більше п`яти років, зволікає із вирішенням цього питання та виготовленням відповідних документів, на неодноразові виклики на засідання погоджувальної комісії по вирішенню спірних земельних питань, пов`язаних з розмежуванням земельних ділянок Броварської міської ради, щодо погодження межі та розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 не з`являвся, технічну документацію не надавав, тобто фактично ігнорував засідання погоджувальної комісії по вирішенню спірних земельних питань та його звернення.

Посилаючись на зазначені обставини і на підставі ст.ст.316, 317, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст.86,88 ЗК України просив позов задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 Ѕ частку із земельної ділянки площею 0,5524 га, кадастровий номер :00:039:0512, цільове призначення для обслуговування існуючих споруд, будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за другим варіантом висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 11 липня 2019 року № 21234/18-41 площею 0,2762.

Виділено ОСОБА_2 1/2 частку із земельної ділянки площею 0,5524 га, кадастровий номер :00:039:0512, цільове призначення для обслуговування існуючих споруд, будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за другим варіантом висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 11 липня 2019 року № 21234/18-41 площею 0,2762.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема посилається на те, що на дату дослідження експертом земельної ділянки він об`єктивно не міг бути присутнім, про що ним було проінформовано суд та експертну установу. В результаті таких дій не врахована існуюча на його частині земельної ділянки інженерна мережа та господарські споруди, які в разі зміни існуючого порядку землекористування потребуватимуть переміщень, що в свою чергу змусить його нести невиправдані матеріальні витрати. Судом не врахована та обставинам, що апелянт є учасником бойових дій - інвалідом війни другої групи і відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 не скористався.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, що підтверджується наявною у справі телефонограмою (т.2, а.с.25), його представник до участі у справі не був допущений у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує його повноваження.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 17 травня 2012 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області визнана мирова угода укладена між стягувачами: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і боржником ОСОБА_1 у процесі виконання рішень суду, а саме суд ухвалив: «Визнати мирову угоду, укладену 23 квітня 2012 року між стягувачами ОСОБА_2 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 у процесі виконання рішень Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2011 року, 26 березня 2012 року, 12 грудня 2011 року та 6 квітня 2012 року, за умовами якої: визначити, що ОСОБА_1 на правів власності належить Ѕ частка станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визначити, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1 /2 частка станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

У рахунок повного погашення боргу перед ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1815/11, виданим 21 березня 2012 року на суму 164523 грн.45 коп. і виконавчими листами № 2-3907/11, виданим 25 квітня 2012 року на суму 121926 грн. і 1339 грн.26 коп., всього на загальну суму 1767788 грн.71 коп. божник ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_4 передає стягувану ОСОБА_2 у власність 1 /2 частку земельної ділянки площею 0,5524 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 416581, кадастровий номер :00:039:0512, згідно із схемою розподілу

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 116611004, дата, час формування 11 березня 2018 року, 13:01:52, право власності на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером :00:039:0512, цільове призначення для обслуговування існуючих споруд, будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, 24 січня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_1 .

Після укладення мирової угоди, яка була визнана ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2012 року, реальний виділ часток не відбувся, технічна документація не була затверджена.

Крім того, судом також установлено, що між сторонами існують спірні правовідносини щодо будівництва ОСОБА_1 об`єктів на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а також виділу та користування частками у спільній частковій власності, що підтверджується зверненнями до відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області від 17 липня 2017 року, до міського голови м.Бровари Сапожка І.В. від 17 січня 2018 року, 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 , наданим листом від 14 травня 2018 року № 9-7-1550, Акту № Т-0504/2, протоколу № Л-А-0504/2 про адміністративне правопорушення від 5 квітня 2018 року, припису № С-0504/2 від 5 квітня 2018 року, постанови № А-1704/1 по справі про адміністративне правопорушення від 17 квітня 2018 року, копії рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 серпня 2018 року у справі № 361/2556/18.

Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи за № 21234/18-41 від 11 липня 2019 року експертом було запропоновано чотири варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,5524 га, кадастровий номер :00:039:512, цільове призначення: для обслуговування існуючих споруд, будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, відповідно до часток співвласників по Ѕ частині на кожного, із детальним описом варіантів розподілу згідно дослідницькій частині висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності по 1 / 2 частині земельної ділянки загальною площею 0,5524 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Після визнання судом мирової угоди, укладеної між сторонами, реальний виділ часток не відбувся, технічна документація щодо виділу кожному із співвласників їх частини земельної ділянки не була затверджена. При визначенні максимально наближеного варіанту виділу по 1 / 2 частині земельної ділянки кожному із співвласників, судом врахована схема, яка додавалась до визнаної 17 травня 2012 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області мирової угоди, із запропонованих експертом у висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 11 липня 2019 року, та яка б відповідала на даний час розташуванню та користуванню земельною ділянкою сторонами, суд визначив другий варіант поділу земельної ділянки. Інші варіанти поділу на думку суду, мають значні відхилення як від визначеної схеми поділу сторонами, так і створить для сторін незручності в користуванні ними з точки зору цільового призначення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на встановлених обставинах.

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч.1,2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою спільною згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно із ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній частковій власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Встановивши, що сторони у справі є співвласниками земельної ділянки, площею 0,5524 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , їх частки у праві власності є рівними, між ними існує спір щодо виділу та користування земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При визначенні варіантів поділу, суд першої інстанції врахувавши схему, яка була складена при укладенні в 2012 році сторонами мирової угоди, вибрав запропонований експертом другий варіант поділу земельної ділянки, який є більш наближеним до того порядку користування земельною ділянкою, який склався між сторонами. При цьому, будучи допитаним в судовому засіданні в суді першої інстанції, експерт Баранов Ю.Л. пояснив, що при проведенні експертизи ним були враховані як площа земельної ділянки, що має бути виділена кожному із співвласників, так і споруди, які знаходяться на земельних ділянках. Також експерт пояснив, що відсутність відповідача, який неодноразово повідомлявся про прибуття експерта для проведення експертизи, не вплинуло на складений ним висновок, оскільки обміри були проведені по зовнішній межі земельної ділянки, та з використанням спеціальної техніки, яка дозволяє об`єктивно та повно дослідити об`єкти.

За таких обставин, враховуючи, що вирішення питання про можливість виділу частки із спільного майна без проведення експертизи неможливо, та у зв`язку з відсутністю будь-якого іншого висновку і не спростування наявного в матеріалах справи, суд обґрунтовано поклав до основи рішення суду висновок експертизи.

Посилання відповідача на те, що запропоновані експертом варіанти поділу земельної ділянки не відповідають схемі, яка є додатком до мирової угоди та затверджена судом, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки по-перше, як пояснив с судовому засіданні відповідач схема була складена працівником суду, по- друге, на схемі земельну ділянку зображено схематично без зазначення кадастрового номеру, довжин та точок координат, конфігурація земельної ділянки не співпадає із планом меж земельної ділянки з кадастровим номером :00:039:0512, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії №ЯЖ № 416581, який виданий 21 жовтня 2008 року на ім`я ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на те, що метою звернення позивача до суду з таким позовом є узаконення побудованих останнім приміщень, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення, оскільки спірна ділянка перебуває у спільній частковій власності двох осіб, частки яких є рівними, між сторонами існує спір, а тому ОСОБА_1 по закону вправі вимагати виділ його частки в натурі, і мета звернення позивача до суду з таким позовом в цьому випадку значення немає.

Сама по собі необхідність проведення відповідачем певних переміщень у зв`язку з поділом земельної ділянки, на що посилається відповідач в апеляційній скарзі, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Будь-яких клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи відповідачем ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції не заявлялось.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що відповідач як учасник бойових дій - інвалід війни другої групи відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 як учасник бойових дій - інвалід другої групи за Законом України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір має бути віднесений на рахунок держави..

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про віднесення суми судового збору, яка підлягала сплаті за подання позовної заяви, на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави - скасувати.

Витрати у вигляді судового збору в сумі 1409 грн.60 коп. віднести на рахунок держави.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 28 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус