Справа № 490/4098/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 01.11.2018 року.

У зв`язку з неявкою сторін, слухання справи відкладено на 04.12.2018 року.

Позивач до судового засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Сторони до судового засідання не з`явились, у зв`язку з чим слухання справи відкладено на 19.02.2019 року.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та визнано явку позивача до судового засідання 22.04.2019 року обов`язковою , та надана можливість ОСОБА_1 в порядку ст.ст.83,84 ЦПК України представити суду дані щодо аліментних зобов`язань відповідача у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з неявкою сторін, слухання справи відкладено на 20.06.2019 року.

Із-за неявки сторін, та знаходження судді у розгляді кримінального провадження № 490/9438/13, слухання справи відкладено на 03.10.2019 року.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року слухання справи відкладено на 18.11.2019 року, надана можливість позивачу надати пояснення щодо позову з врахуванням правового висновку ВП ВС, викладеному у постанові від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17, для чого з`явитись у судове засідання .

Сторони до судового засідання не з`явились, ухвалу суду не виконали, судове засідання відкладено на 22.01.2020 року.

Ухвалою суду від 22.01.2020 року повторно надана можливість ОСОБА_1 надати пояснення, та слухання справи відкладено на 19.03.2020 року.

Сторони не з`явились до судового засідання ні 19.03.2020 року, ні30.06.2020 року, ні 21.10.2020 року.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, про причини неявки суду не повідомили. Заяв про слухання справи у їх відсутність не надходило.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Відповідно до статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позов без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ВС роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності заявника (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13).

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що позивач не з`являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 258 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова