27.07.2020
Україна
Шевченківський районний суд
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2020 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді Тордія Е.Н. секретар судових засідань Реуцької Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в см.т.Шевченкове Харківської області подання №6/637/1103/20 (637/13/20) головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст подання та фактичні обставини.

Заявник, заступник начальнику Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні даного відділу знаходиться виконавче провадження №56848308 з виконання виконавчого листа № 643/1103/15, виданого 7 липня 2016 2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ № УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 28 серпня 200 року в сумі 32795.61 доларів США та судового збору в сумі 3654.00 грн.

Вжитим виконавцем заходами встановлено ,що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 Харківської області АДРЕСА_2 , згідно особового рахунку №01-0093, але фактично тривалий час за вказаною адресою не мешкає.

Рішення суду до теперішнього часу не виконано . Враховуючи отриману інформацію Державної прикордної служби від 24 червня 2020 року про те ,що останній неодноразово перетинав кордон України, та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

В судове засідання державний виконавець не з`явився надавши заяву про розгляд подання за своєї відсутності. за вказаних у поданні підстав прохав його задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільно- процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільно- процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 Цивільно- процесуального кодексу України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Частиною 4 ст. 441 Цивільно- процесуального кодексу України передбачено ,що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінетересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно пункту 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина третя статті 441 ЦПК України).

Отже, для встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду, необхідно довести факт ухилення боржника від виконання зобов`язань.

За загальним правилом, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням це будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Сам факт наявності невиконаних зобов`язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Зі змісту статті 441 Цивільно- процесуального кодексу України в системному аналізі зі статтями 12, 81, 83 Цивільно- процесуального кодексу України, убачається, що обов`язок доказування у справах про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України покладається на державного (приватного) виконавця.

Як установлено в судовому засіданні, 7 липня 2016 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ № УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 28 серпня 200 року в сумі 32795.61 доларів США та судового збору в сумі 3654.00 грн.

На підставі зазначеного виконавчого документа головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків)24 липня 2018 року відкрито виконавче провадження за ВП №56848308

С наданих копій документів після відкриття виконавчого провадження виконавцем окрім отримання інформації щодо місця реєстрації боржника, інформації щодо наявності власності , а також відомостей про перетинання кордон України будь- яких дій направлених на примусове виконання рішення суду не зазначено. Окрім того , з витягу щодо влстаності нерухомого майна боржнику на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 . Відомостей щодо примусового виконання рішення суду, додані до подання матеріали не містять

Боржник ОСОБА_1 , зареєстрований в с. Безмятежне , але за зазначено адресою тривали час не проживає, що підтверджується довідкою Безмятеженської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 07 липня 2020 року № 02-21/449 (а.с.8).

Згідно з п. 4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21 січня 1994 року у редакції від 10 грудня 2015 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 №1404-VIII, ст.441 Цивільно-процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIIIвиконавець під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно дост. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також суд враховуює , що головним державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

За таких обставин та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржником від виконання вимоги про сплату боргу в контексті положень ст.441 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.441 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.18 Законом Укїани «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 №1404-VIII, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21 січня 1994 року у редакції від 10 грудня 2015 року, п. 4 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ