Справа № 727/9617/19
Провадження № 2/727/55/20
03 лютого 2020 року м.Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря Кицинюка С.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника органу опіки та піклування Сабадаш Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав,-
Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав.
В позові посилається на те, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вона та відповідач ОСОБА_3 В зареєстрованому шлюбі з відповідачем позивач не перебувала та не перебуває, фактичні шлюбні відносини припинились між ними з 2015 року. Малолітня донька проживає разом із позивачем за адресою її реєстрації.
Позивач вказує, що з 2015 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям своєї дитини, її здоров`ям, не спілкується з нею, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає будь-якої матеріальної допомоги.
Зазначає, що вихованням, лікуванням, розвитком та оздоровленням дитини займається виключно вона, а також самостійно несе всі матеріальні витрати на дитину.
ОСОБА_2 вказує, що з її сторони будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною не чинилось.
Позивач зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Посилається на те, що за медичною допомогою з дитиною звертається лише вона. За результатами психологічного обстеження дитини дитина не пам`ятає свого батька, з нею дуже теплі відносини, дитину повністю влаштовує де й з ким вона проживає.
ОСОБА_2 в позові посилається на те, що за результатами її звернення до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради було ухвалено рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - батька малолітньої ОСОБА_4 . Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органом опіки та піклування ухвалено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 .
Вважає, що відповідач з 2015 року мав можливість, але жодним чином не виявив бажання поцікавитись чи побачитись з дитиною, тому подання вказаного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.
Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року в даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтовуючи доводами, викладеними в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради у судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 з підстав викладених у висновку.
Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є знайомою позивача та їй відомо, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 , сторони перебували фактичних шлюбних відносинах від яких у них у 2014 році народилася донька. У 2015 році відповідач поїхав в Росію, покинувши сім`ю, та з тих пір вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає, не спілкується з дитиною тривалий час, тому дитина позбавлена батьківського піклування. Позивач ОСОБА_2 самостійно займається вихованням дитини, доглядає її, піклується про її фізичний і духовний розвиток. Також свідок пояснила, що відповідач ніколи не надавав позивачу коштів на утримання дитини та з 2019 року не сплачує аліменти, присуджені йому за рішенням суду. Позивач самостійно забезпечує матеріальні потреби дитини.
Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_2 , її донька не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від фактичних шлюбних відносин у сторін народилася донька у 2014 році. У 2015 році відповідач виїхав з м.Чернівців та де він зараз точно не відомо їй, згідно чуток виїхав у Росію. Донька їй повідомляла, що ОСОБА_4 не телефонує їй. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, не відвідує дитину, не займається її вихованням з 2015 року. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні дитини з батьком, проте у ОСОБА_4 немає бажання спілкуватися з донькою. З моменту народження дитини відповідач її матеріально не забезпечував. Позивач самостійно виховує дитину, піклується про неї та матеріально забезпечує доньку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки до суду не повідомив, відзиву до суду не надав.
Відповідно дост.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 21 жовтня 2014 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 (а.с.16).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.02.2019 р. № 67/3 затверджено висновок служби у справах дітей Чернівецької міської ради про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України (а.с.18).
Рішенням Шевченківського районного м.Чернівці від 18 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року і до її повноліття (а.с.108-109).

18 лютого 2019 року на виконання вказаного рішення Шевченківським районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист, згідно якого вбачається, що рішення суду набрало законної сили 20.03.2019 року (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Хотинського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.09.2019 року становить 15146 грн. 00 коп. (а.с.27).

Відповідно до відповіді на запит від 12.04.2019 р. КНП «Міська дитяча поліклініка» малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться на обліку «МДП» з моменту народження. Мати уклала декларацію про медичне обслуговування з лікарем амбулаторно-поліклінічного відділення ПМД №1 ОСОБА_7 . За медичною допомогою в МПД з дитиною завертається мати ОСОБА_2 (а.с.27).

Згідно з витягу із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №20 від 21.08.2019 р. ухвалено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.36).

Як вбачається з витягу із рішення виконавчого комітету ЧМР від 10.09.2019 року № 518/19 виконавчий комітет Чернівецької міської ради вирішив надати до суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. (а.с.48).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 13 вересня 2019 року №01/02-24/2355 батько дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , не займається вихованням малолітньої доньки, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. Відповідно до інформації про результати психологічного обстеження, проведеного психологом ДНЗ № 6 від 04.02.2019 року ОСОБА_8 не пам`ятає свого батька через недостатню інтенсивність спілкування з ним. З метою соціального захисту інтересів малолітньої, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. (а.с.49).

За змістом ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова №3 від 15.05.2006 року) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розрахунків державного виконавця зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 р., станом на 01.05.2019 р., станом на 01.09.2019 р. (а.с.24,25,27).

Враховуючи заборгованість відповідача зі сплати аліментів загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01.11.2018 року до дня ухвалення судом рішення складає 44681,60 грн., виходячи з наступного розрахунку:

жовтень 2018 р. : борг по сплаті аліментів 146 грн. х 1% х 460 дн. = 671,60 грн.

листопад 2018 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 430 дн. = 6450 грн.;

грудень 2018 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 399 дн. = 5985 грн.;

січень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 368 дн. = 5520 грн.;

лютий 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 340 дн. = 5100 грн;

березень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 309 дн. = 4635 грн;

квітень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 279 дн. = 4185 грн.;

травень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 248 дн. = 3720 грн.;

червень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 218 дн. = 3270 грн.;

липень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 187 дн. = 2805 грн.;

серпень 2019 р.: борг по сплаті аліментів 1500 грн. х 1% х 156 дн. = 2340 грн.

Разом з тим, ч. 1 ст. 196 СК України встановлений граничний розмір неустойки (пені), що може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Отже, розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня.

Сума неустойки (пені) за порушення аліментних зобов`язань ОСОБА_3 становить 44681,60 грн., тобто загальний розмір нарахованої неустойки (пені) перевищує її межі визначені ч.1 ст.196 СК України. Враховуючи викладене з відповідача слід стягнути неустойку в межах наявної заборгованості за аліментами в розмірі 15146 грн. 00 коп.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Згідно із ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Таким чином, відповідач заходів з метою належного виконання покладеного нього судом обов`язку не вжив та доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у вказаний ним період суду не надав.

Що стосується вимог про позбавлення батьківських прав, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не створює умов для спільного проживання з дитиною, не виконує інші обов`язки, тобто дитина позбавлення батьківського піклування.

Вказані обставини доведені показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

За таких обставин, винної поведінки відповідача ОСОБА_3 та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, яка на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати за вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачем в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про позбавлення батьківських прав підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,5,10,12,13,76-81,89,141,263-265,280-282,273 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 15146 (п`ятнадцять тисяч сто сорок шість) грн.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 06.02.2020 року.

Суддя Кодрян Л.І.