ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/1067/20
Провадження № 22-ц/4820/1212/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2020 року, суддя Босюк В.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання,

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача до досягнення сином двадцяти трьох років.

Мотивуючи позов зазначила, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на першому курсі Хмельницького національного університету по спеціальності «Міжнародні економічні відносини. Міжнародна логістика і митна справа» на денній формі навчання. Син потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не має можливості самостійно оплачувати навчання, вартість якого складає 15100 грн. на рік, та проживання у гуртожитку у м. Хмельницькому, що складає 5200 грн. на рік, а ОСОБА_1 добровільно матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з навчанням, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 09.04.2020 року до дня закінчення навчання в Хмельницькому національному університеті 30.06.2023 року включно, але не більше ніж до досягненню ним двадцятитрьохрічного віку. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на припущеннях, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказав, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він має можливість надавати синові матеріальну допомогу. Суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та колишня дружина ОСОБА_1 . Доводи позивача щодо його працевлаштування за кордоном доказами не підтверджені. Зазначив, що їх повнолітній син ОСОБА_3 не проживає разом з матір`ю, відтак позов про стягнення аліментів на її користь задоволенню не підлягає.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 11, 13). Шлюб між сторонами розірваний 26.09.2006 року (а.с. 12).

ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання 1 курсу факультету міжнародних відносин Хмельницького національного університету, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 15).

Згідно п. 9 договору про надання освітніх послуг №114950, укладеного 06.08.2019 року між Хмельницьким національним університетом та ОСОБА_2 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60400 грн., плата за один навчальний рік 15100 грн. (а.с. 39)

Згідно з квитанціями за №№ 70, 71 від 07.08.2019 року, позивач сплатила вартість навчання студента ОСОБА_3 за 1 курс в сумі 15100 грн. та вартість проживання у гуртожитку в сумі 5200 грн. (а.с. 40, 41).

Позивач ОСОБА_2 працює бухгалтером в ТОВ ТРК «Лайк ТВ» та за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року отримала доходи з вирахуванням податків у розмірі 64064,65 грн. (а.с. 14).

Відповідач, крім сина ОСОБА_3 , має на утриманні ще троє малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 32-36).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі, оскільки для забезпечення такого навчання необхідні кошти на оплату навчання та проживання у гуртожитку. Доводи відповідача щодо перебування на утриманні колишньої дружини ОСОБА_1 , 1984 року народження належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджені. При визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги розмір витрат, пов`язаних з навчанням, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обов`язок утримувати дитину також і матір`ю, кількість осіб, яких відповідач за законом зобов`язаний утримувати та неможливість ОСОБА_3 працевлаштуватись, оскільки він навчається на денній формі навчання. Відхиляючи твердження відповідача про відсутність доходів на утримання ОСОБА_3 , суд вказав на їх необґрунтованість та прийшов до висновку про спроможність ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в зв`язку з навчанням.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом першого курсу денної форми навчання Хмельницького національного університету, який розташований у м. Хмельницькому, проживає у гуртожитку вказаного університету, потребує матеріальної допомоги, яку позивач не в змозі надавати самостійно.

Потреба ОСОБА_3 у матеріальній допомозі підтверджується витратами на оплату навчання та проживання за місцем знаходження навчального закладу.

Доводи апелянта щодо його неспроможності сплачувати аліменти на утримання сина, що продовжує навчання через відсутність у нього доходів колегія суддів до уваги не приймає, враховуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, на обліку у Центрі зайнятості як безробітний не перебуває.Необхідність утримувати інших малолітніх дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який її потребує.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц та від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц.

Суд прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову, врахувавши при цьому стан здоров`я платника аліментів, перебування на його утриманні трьох малолітніх дітей та обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 щодо перебування на його утриманні колишньої дружини, ОСОБА_1 , 1984 року народження.

Справа не містить об`єктивних даних щодо неможливості апелянта сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу щомісяця), а його посилання на цю обставину доказами не підтверджена.

З урахуванням вищезазначених вимог СК України та встановлених судом обставин справи, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд обґрунтовано визначив розмір аліментів та можливість їх сплати відповідачем щомісячно.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду та невірного тлумачення норм матеріального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Судді: Р.С.Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко