справа №619/3759/17
провадження №4-с/619/26/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Матлахової Т.С.,

представника стягувача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антона Сергійовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. у виконавчому провадженні №58286368.

Вказує, що у він є боржником за ВП №58286368, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 04.01.2019 по справі №619/3759/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

26.03.2020 ОСОБА_2 при придбанні продуктів харчування в магазині з`ясував, що його картка заблокована.

26.03.2020 в електронному реєстрі було отримано інформацію про ВП №58286368, з якого вбачається, що на кошти боржника - ОСОБА_2 було накладено арешт, за реквізитами НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» та 21133352 в АТ «УніверсалБанк».

31.03.2020 ОСОБА_2 направив поштою листа на адресу ДВС, в якому повідомив, що на карткові рахунки в «Приватбанку» він отримує пенсію та заробітну плату, у зв`язку з чим просив зняти арешт з цих рахунків.

Такий же лист було направлено на електронну адресу ДВС - - 30.03.2020 року, з електронної адреси адвоката Мякоти О.Ю. - ІНФОРМАЦІЯ_1.

До теперішнього часу відповіді на вказані звернення з боку відповідача не надійшло, арешт з рахунків не знято.

Відповідачем при накладенні арешту на рахунки не було з`ясовано, що вони використовуються для виплати ОСОБА_2 пенсії та заробітної плати, що призвело до порушення його прав.

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, має супутні захворювання, окрім придбання продуктів харчування також потребує постійного придбання підтримуючих ліків.

Просить визнати незаконними дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. в частині накладення арешту на рахунки ОСОБА_2 ; скасувати постанову державного виконавця від 24.03.2020 в частині накладення арешту на грошові кошти; зняти арешт з коштів, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», , як заробітна плата; зняти арешт з коштів, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_4 , рахунок НОМЕР_5 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», , як пенсія.

Також просить про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

В судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явився, надав до суду заяву, в якій скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена своєчасно та належним чином.

Державний виконавець Сприндис А.С. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні скарги та розглянути її за його відсутності.

Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що дані рахунки не є рахунками зі спеціальним режимом, а тому арешт на кошти накладений правомірно.

Оскільки відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, на підставі наданих до суду доказів та матеріалів.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Судом встановлено, що 05.02.2019 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області Сприндис А.С. відкрито виконавче провадження №58286368 на підставі виконавчого листа №619/3759/17, виданого Дергачівським районним судом Харківської області від 04.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у розмірі 627 318 гривень.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Постановою від 24.03.2020 накладено арешт на кошти боржника, за реквізитами НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» та 21133352 в АТ «Універсал Банк» та всі рахунки (а.с.17-18).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

Як вбачається з довідки за реквізитами АТ КБ «Приватбанк» від 24.04.2020 ОСОБА_2 є клієнтом зазначеної банківської установи, в якій на його ім`я відкрито рахунки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 (а.с.19-20).

В ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Заробітна плата, пенсія не зазначені в даній статті.

З установлених судом обставин вбачається, що рахунки боржника відкриті в АТ КБ «Приватбанк», кошти на які виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками боржника, які використовується для зберігання грошей та здійснення різних операцій боржника. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Також АТ КБ «Приватбанк», на яке нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконано. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав зазначені рахунки та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, оскільки цільове призначення коштів на рахунку визначає сама фінансова установа, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходяться на рахунках, на які не може бути накладений.

Крім того, зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_2 пропустив строк для оскарження дій державного виконавця з поважних причин, то вказаний строк підлягає поновленню.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 7, 19, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду із скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антона Сергійовича - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 27.07.2020.

Суддя В. С. Овсянніков