Справа № 490/6864/19
н/п 2/490/1143/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

до

ОСОБА_1 ,

про виселення

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.Позивач вказує, що спірна квартира є комунальною власністю, і основним квартиронаймачем спірної квартири була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з випискою із домової книги разом і з ОСОБА_2 були зареєстровані ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 . Позивач вказує, що виконком Миколаївської міської ради згідно норм Житлового кодексу видає ордер на вселення до громадського житлового фонду. Позивач вказує, що виконком Миколаївської міської ради не видавав ордер на вселення ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній родинний зв?язок. Позивач вказує, що відповідач самоправно займає спірну квартиру, оскільки його проживання у вказаній квартирі відбувається без достатніх правових підстав, оскільки відповідач не був членом сім?ї ОСОБА_2 . Позивач вказує, що відповідно до ст.116 Житлового кодексу УРСР особи, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяються з такого без надання їм іншого жилого приміщення. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав з підстав вказаних у відзиві на позов. Відповідач зокрема пояснив, що він зареєстрований у спірній квартирі з вересня 1997 року. Відповідач вказує, що його мати ОСОБА_3 та квартиронаймач ОСОБА_2 були членами однієї сім?ї. Відповідач вказує, що він як член сім?ї наймача користується нарівні із наймачем усіма правами і несе всі обов?язки, що випливають із договору найму житла. Відповідач вказує, що його мати та він вселилися до житла ОСОБА_4 як члени її сім?ї. Відповідач вказує, що його мати була лікарем, ОСОБА_4 потребувала не тільки родинного кола, а й медичної допомоги та догляду. Відповідач вказує, що на час його реєстрації від був ще дитиною, то ж вселився до квартири яку винаймала ОСОБА_4 як член її сім?ї.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 24.06.2019р. №1695 станом на 28.12.2012р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Судом досліджено витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2019р. згідно якого відомості щодо права власності на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 відсутні. Отже, судом встановлено що спірна квартира не є приватною власністю, а відноситься до комунальної власності Миколаївської міської ради.

Судом встановлено, що згідно адресної довідки УДМС України в Миколаївській області відповідач в спірній квартирі станом на 28.08.2019р. зареєстрованим не значиться.

Судом досліджено свідоцтво про смерть НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаїв Миколаївської області.

Судом досліджено акт №176 від 15.06.1999р. судово-медичної дослідження трупа згідно якого встановити причину смерті ОСОБА_2 не є можливим через гнилісні зміни в трупі.

Судом досліджено заяву від 12.05.2010р. ОСОБА_3 згідно якого остання зверталася до відділу розподілу житла Миколаївського міськвиконкому з приводу користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судом досліджено лист Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.07.2017р. згідно якого позивачу відмовлено у його зверненні до відповідача з приводу укладення з позивачем договору найму квартири АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідач не є членом сім?ї попереднього наймача - ОСОБА_2 .

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.11.2019р. у цивільній справі за №490/7581/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмовлено у вимогах про визнання особи наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача.

Судом у справі №490/7581/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради також встановлено, що в 2010-2011 роках мати позивача неодноразово зверталася до відділу обліку та розподілу житла з приводу права на проживання у вказаній квартирі, оскільки квартира належить до комунальної власності, в ній ніхто не зареєстрований і квартира підлягає заселенню особами, що перебувають на обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов. Згідно повідомлення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1999/210/14/12 на депутатське звернення з питання оформлення особового рахунку по кв. АДРЕСА_1 , ООО "Соборне-1" направила до відділу обліку та розподілу житла пакет документів по переоформлення особового рахунку по кв. АДРЕСА_1 з померлої ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 . Вивчивши надані документи, встановлено, що між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутній родинний зв`язок та відмовлено в укладенні договору найму.

Відповідно до ст.58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом встановлено, що згідно виписки із домової книги квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Судом встановлено при розгляді цивільної справи за №490/7581/18 що відповідач ОСОБА_1 певний період часу проживав у спірній квартирі, і був там зареєстрований.

Проте, сам по собі факт реєстрації відповідача у спірній квартирі в певний період часу не вказує, на наявність достатніх підстав користуватися спірним житловим приміщенням.

Після смерті квартиронаймача спірної квартири ОСОБА_2 виконавчий комітет Миколаївської міської ради не приймав рішення щодо переукладання договору найму спірного житла із відповідачем, оскільки відповідач ОСОБА_1 не надав відповідних доказів того, що був членом сім?ї попереднього квартиронаймача ОСОБА_2 .

Суду на надано доказів того, що позивачем видавався ордер на вселення відповідача до спірної квартири.

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач ОСОБА_1 звертався до суду з вимогами щодо визнання його наймачем спірної квартири за раніше укладеним договором найму житлового приміщення.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.11.2019р. в задоволенні таких вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.106 Житлового кодексу України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що матір?ю відповідача - ОСОБА_3 , - набуто право на проживання у спірній квартирі після смерті ОСОБА_2 з підстав ч.1 ст.106Житлового кодексу України, оскільки Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як наймодавець не приймав рішення щодо надання матері відповідача чи відповідачу у користування спірної квартири, оскільки такі не надавала наймодавцю доказів того, що відповідач та його мати були членами сім?ї попереднього квартиронаймача.

Відповідно до ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач вселився до спірного житла з дозволу квартиронаймача ОСОБА_2 В 1999 році квартиронаймач ОСОБА_2 померла, і суд приходить до висновку, що дозвіл квартиронаймача на проживання відповідача ОСОБА_1 у спірній квартирі припинив свою дію у зв?язку із смертю квартиронаймача ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_1 не має родинних відносин із колишнім квартиронаймачем спірної квартири ОСОБА_2 . Тобто Виконавчий комітет Миколаївської міської ради рішення про надання відповідачу вказаного приміщення та відповідно ордера на житлове приміщенняне приймав та ордер не видавав.

Відповідач, проте, продовжує користуватися спірною квартирою, дане користування житлом має ознаки самоправного використання, оскільки з відповідачем договір найму спірної квартири з підстав визначених ч.1ст.106 Житлового кодексу України не укладався, ордер на вселення до спірного жилого приміщення відповідачу ОСОБА_1 не видавався. Більше того, відповідачу ОСОБА_1 судом відмовлено у визнанні його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, що помер.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 займає спірне житло (спірну квартиру) без достатніх правових підстав, тобто самоправно, що згідно ч.3ст.116 Житлового кодексу України є підставою для виселення відповідача із вказаного житла без надання іншого жилого приміщення, а тому позовні вимоги про виселення відповідача слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.ст.58,61,64,106,109,116 Житлового кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя