Справа № 265/1935/20
Провадження № 6/265/63/20
УХВАЛА

13 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/1935/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування обмеження на тимчасовий виїзд за межі України, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби в м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Кредитна спілка «Кредитсталь», Акціонерне товариство «Прокредитбанк», -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах заявника до суду із вказаною заявою звернувся представник ОСОБА_1 , адвокат Балашов Ю. В., посилаючись на те, що ОСОБА_1 у 2019 році не змогла вчинити туристичну подорож за межі України, бо з`ясувалось, що існує тимчасове обмеження у праві її виїзду за межі України на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 9 грудня 2009 року. Заявник до цього часу не була повідомлена про застосування відносно неї тимчасового обмеження та не отримувала копії такої ухвали суду, бо лише після звернення до суду вона 5 березня 2020 року отримали копію ухвали суду по справі № 6-213-09 від 9 грудня 2009 року, за якою за поданням начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ суд тимчасово обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі країни. В той же час зобов`язання зі сплати боргу ОСОБА_1 виконала належним чином та на теперішній час заборгованостей немає, а не закінчені виконавчі провадження відсутні. Натомість, закривши виконавче провадження, державним виконавцем не було скасовано тимчасове обмеження заявниці у праві виїзду за кордон. Таким чином, оскільки обставини, через які було застосоване тимчасове обмеження боржника у праві виїду за межі України, перестали існувати, жодних виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 наразі немає, то на підставі ст. 441 ЦПК просив суд скасувати тимчасове обмеження заявника у праві виїзду за межі України за ухвалою суду від 9 грудня 2009 року по справі № 6-213-09.

У судове засідання ані заявник, ані її представник не з`явились, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за їх відсутності, задовольнивши заявлені вимоги.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби в м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), Єгорова В. О., до суду не з`явилась, просила розглянути заяву ОСОБА_1 без її участі, надавши письмові заперечення, за якими вказувала, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні відносно ОСОБА_1 перебували наступні виконавчі документи: виконавчий лист № 2-1917, виданий 20 серпня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в сумі 355 878,68 грн.; виконавчий лист № 2-2389, виданий 29 березня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитсталь» боргу в сумі 64274,37 грн., судового збору в сумі 752,78 грн., витрати по сплаті ІТЗ в сумі 120,00 грн., а разом 65147,15 грн.; виконавчий лист № 2-346, виданий 10 лютого 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення солідарно, зокрема, з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» в рахунок погашення боргу 39972,30 грн., відсотки 7434,76 грн., проценти за фактичне користування кредитом 5692,72 грн., пеню в сумі 61711 грн., судові витрати по судового збору в сумі 1148,10 грн., витрати на ІТЗ в сумі 30 грн., а всього 115 988,82 грн. Вказувала, що за п. 19 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. Таким чином оскільки тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 було застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення на строк до виконання зобов`язань за ним, то вважала, що підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон заявниці немає через відсутність інформації про повне виконання нею наведених виконавчих документів. Просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Представник КС «Кредитсталь», ОСОБА_2 , надала суду заяву з проханням вирішити справу за заявою ОСОБА_1 у її відсутність, зазначивши також, що станом на 24 березня 2020 року жодних непогашених зобов`язань ОСОБА_1 перед КС «Кредитсталь» немає.

Представники ПАТ «Комерційний банк «Надра» та АТ «Прокредитбанк», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 , до суду не з`явились за невідомих суду причин.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування обмеження на тимчасовий виїзд за межі України підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Судом було встановлено, що 9 грудня 2009 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі № 6-213/09 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань внаслідок наявності у боржниці заборгованості перед ВАТ «Комерційний банк «Надра», КС «Кредитсталь» та ЗАТ «Прокредитбанк».

Відповідно до постанови державного виконавця від 16 серпня 2011 року виконавчий лист № 2-1917 від 20 серпня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 335878,68 грн. було повернуто ВАТ «КБ «Надра» через відсутність майна у боржника.

За постановою державного виконавця від 23 квітня 2013 року виконавчий лист № 2-346 від 10 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальній сумі 115988,82 грн. було також повернуто АТ «Прокредитбанк» через відсутність майна у боржника.

Натомість за постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі від 24 лютого 2020 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2389/11 від 29 березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитсталь» боргу на підставі повної сплати такої заборгованості стягувачу та оплати витрат з виконавчого провадження.

При цьому суд зазначає, що на теперішній час ані у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ані у будь-якій іншій виконавчій служби чи у приватного виконавця не перебуває жодного відкритого виконавчого провадження відносно заявника, що підтверджується інформацією від 2 березня 2020 року Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі та відомостями з Єдиного реєстру боржників станом на 13 квітня 2020 року.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На підставі п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із «Аналізом судової практики від 1 лютого 2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» та «Узагальненням від 1 січня 2017 року судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України» Верховний Суд України вказував, що «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Тобто особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Отже законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання.

За ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

На підставі аналізу наведених вище правових норм, суд встановив, що умовою тимчасового обмеження громадянина України у праві на виїзд з України є сукупність наступних підстав, серед яких: 1) наявність виконавчого провадження з примусового виконання рішення; 2) невиконанні зобов`язання за рішенням; 3) ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Таким чином суд зауважує, що за відсутності хоча б однієї з наведених підстав тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України не може бути застосоване.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, за результатами розгляду якої постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відносно ОСОБА_1 немає відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання рішень, у суду відсутні відомості також про невиконані зобов`язання заявниці перед ПАТ «КБ «Надра», АТ «Прокредитбанк», через що ОСОБА_1 не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежне.

На підставі викладеного обґрунтування суд дійшов висновку, що заперечення представників Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) не ґрунтуються на вимогах закону, якими також не доведено наявність у заявниці невиконаних зобов`язань за рішеннями суду.

Таким чином суд дійшов переконання про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 шляхом скасування тимчасового обмеження заявниці у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 441 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження на тимчасовий виїзд за межі України, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби в м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Кредитна спілка «Кредитсталь», Акціонерне товариство «Прокредитбанк», - задовольнити.

Тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , у праві на виїзд за межі України, накладене 9 грудня 2009 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі № 6-213/09, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 13 квітня 2020 року.

Суддя