Справа № 572/1507/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіної А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Сарни без виклику сторін справу за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31731грн. 79 коп. та судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 25.04.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки №475947. 20.05.2013 року відповідач подав до банку заяву на встановлення кредиту по його картковому рахунку в сумі 20000 грн., в зв`язку з чим було укладено додатковий договір. За умовами якого відповідачу надано кредит на шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 20000 гривень, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити йому відсотки за користування кредитом. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 10,5 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 24 процентів річних.

Ухвалою суду від 26.06.2020 відкрито провадження спрощене позовне провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень щодо позову до суду не подала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За клопотанням представника позивача, з урахуванням положень ст. ст. 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутності сторін по справі.

Суд дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наявність зобов`язань відповідача перед позивачем підтверджує надана суду копія договору №553420 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 03.07.2014 року.

Судом встановлено, що 25.04.2013 року між сторонами укладено договір №475947 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки (а.с.5-9).

20.05.2013 року ОСОБА_1 було підписано кредитну заявку на встановлення овердрафту в розмірі 20000 грн. На підставі даної заяви було укладено додатковий договір №1 до договору №475947 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 24.05.2013 року. За умовами даного договору відповідачу було надано платіжну карту та встановлено кредит в сумі 20000 грн. Строк дії кредиту встановлений на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованої та складає 10,5% річних і сплачується щомісячно. Відповідно до п.4.4 даного договору в разі порушення строку сплати платежів за Договором клієнт повинен сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Згідно даного договору 14.05.2013 року відповідачу було видано картку і ПІН-конверт. (а.с.10-12).

Свої зобов`язання за Кредитним договором позивачем виконані, що підтверджується випискою по картковому рахунку, з якого вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту в сумах та строках, визначених Кредитним договором належним чином не виконує.

Загальна сума заборгованості згідно розрахунків позивача становить 31731,79 грн. та складається з: 19990,53 грн. заборгованість на основним боргом (кредитом); 6411,98 грн. проценти за користування кредитом; 3 грн. комісія; 2538,75 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 325,33 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 667,47 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1794,73 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Отже, підписавши договір від 24.05.2013 року позичальник та банк обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку позичальника, не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 19990,53грн., процентів за користування кредитом в розмірі 6411,98 грн. та пеню в розмірі 2538,75 грн.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних ви витрат від інфляції слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Аналогічні висновки щодо застосування частини першої статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 28941,21 грн. боргу по Договору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 612, 625, 1046-1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (місцезнаходження: 33028, вул. С.Петлюри,16, м. Рівне, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09333401) на рахунок № НОМЕР_2 , , МФО 333368) заборгованість в розмірі 28941 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок одну) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (місцезнаходження: 33028, вул. С.Петлюри,16, м. Рівне, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09333401) на рахунок № НОМЕР_2 , , МФО 333368) 1917 (одну тисячу дев`ятсот сімнадцять) грн.. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: