Постанова

Іменем України

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 462/5501/17

провадження № 61-2747св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волков Олександр Юрійович та Біла Ірина Володимирівна ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду

м. Львова у складі судді Гедз Б. М. від 14 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Копняк С. М.,

Бойко С. М., Ніткевича А. В., від 29 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю. щодо невключення її в загальний реєстр вкладників

ПАТ «Банк «Київська Русь», зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу І.В. включити її у вказаний реєстр, затвердити загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який повинен містити відомості про фізичну особу ОСОБА_1 та вжити заходів щодо відшкодування їй 175 000 грн коштів за договором банківського рахунку від 13 березня 2015 року №9663-114.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2018 року, закрито провадження у справі.

Судові рішення мотивовані тим, що позовна заява підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

08 квітня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю. щодо невключення її в загальний реєстр вкладників

ПАТ «Банк «Київська Русь», зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу І.В. включити її у вказаний реєстр, затвердити загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який повинен містити відомості про фізичну особу ОСОБА_1 та вжити заходів щодо відшкодування їй 175 000 грн коштів за договором банківського рахунку від 13 березня 2015 року №9663-114.

14 вересня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таку позицію суду першої інстанції підтримав суд апеляційної інстанції,

прийнявши 29 грудня 2018 року постанову про залишення ухвали місцевого суду від 14 вересня 2018 року без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Закон України «Про банки і банківську діяльність», а також Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.

Згідно із статтею 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті чинного 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Позивач оскаржує дії щодо включення її до переліку осіб, пов`язаних із банком, й відповідно не внесення до переліку вкладників інформації про неї, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами у

ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другоюстатті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Спір, який виник між сторонами, за своєю правовою природою фактично стосується формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та включення до реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, а отжеє публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» граничного розміру відшкодування за вкладами та розміру майнових вимог позивачів до банку, який ліквідується.

Подібну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, від 23 січня 2019 року

у справі № 761/2512/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 761/2499/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 466/7405/16-ц, провадження № 14-287цс19.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який діє від імені банку у процедурі ліквідації, є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, формує перелік вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затверджує реєстр вкладників для здійснення гарантованих виплат то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України, у зв`язку із чим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду

від 27 лютого 2019 року у справі № 496/2211/16-ц (провадження

№ 61-23560св18), від 14 листопада 2018 року у справі № 300/451/17-ц (провадження № 61-40607св18), від 29 травня 2020 року у справі

№ 573/1586/17 (провадження № 61-11773св18).

За змістом пункту 3 частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Ураховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду викладала висновок щодо питання предметної та суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах у своїх постановах, справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, оскільки стосується саме формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження такого реєстру вкладників. Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, які постановлені з урахуванням зазначених обставин та з додержанням норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги про те, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович