Справа № 405/872/18
Провадження №2/405/142/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу № 405/872/18 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 2638 від 28.03.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на його ( ОСОБА_1 ) кошти в сумі 41 526 грн., таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.07.2006 року, маючи термінову потребу в грошових коштах він, прийняв пропозицію АТ КБ «ПриватБанк» та підписав договір на отримання строкового кредиту на придбання товару у сумі 714 грн. 89 коп., строком на 12 місяців, тобто з 15.07.2006 року по 15.07.2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом, відсотків у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами у сумі 80,59 грн. Для обслуговування кредиту йому (позивачу) була видана кредитна картка, на яку він отримав кошти в сумі 649,90 грн. Також позивач зазначив, що приблизно через місяць, повернув кошти на картку, однак з них почали вираховувати послуги, які не обговорювалися при укладенні кредитного договору, зокрема, винагорода банку та комісія. В подальшому, кредитною карткою він (позивач) не користувався. Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» жодного разу будь-яким чином не повідомляв його про заборгованість, то він (позивач) був впевнений, що її не існує. Крім того, позивач вказав, що наприкінці листопада, 2017 року він був повідомлений в телефонному режимі державним виконавцем Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про те, що 30.06.2017 року відносно нього відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 5421851 йому (позивачу) стало відомо, що 28 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 2638 про стягнення з нього (позивача) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 41 526,37 грн. за невиконання умов кредитного договору № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року, при цьому, приватним нотаріусом було запропоновано стягнути з нього (позивача) заборгованість за тілом кредиту в розміру 626,61 грн., залишок заборгованості за відсотками в розмірі 9 511,91 грн., комісію в розмірі 115,83 грн., пеню в розмірі 26 437,43 грн. та штраф в розмірі 1 834,59 грн., що всього становить 38 526,37 коп., а також, витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису, що становить 3000 грн. Також позивач зазначив, що стягнення проводиться за період з 15.07.2006 року по 14.03.2017 року, а тому виконавчий напис, який набрав чинності з дня його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 28.03.2017 року, № 2638 від 28.03.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки в даному випадку у стягувача виникло право примусового стягнення боргу 15.07.2007 року, тобто межі позовної давності минули 15.07.2010 року. Крім того, позивач вважає, що вимога стягувача не є безспірною, що стало підставою для звернення з позовом до суду за захистом порушеного права та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо виконавчого напису за № 2638 від 30.11.2017 року, яким звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, яка зареєстрована судом за вх. № ЕП-685/20-Вх від 10 лютого 2020 року про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі.

Відповідач (представник відповідача) АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, представником відповідача подана заява про розгляд зазначеної справи на підставі наявних матеріалів без участі представника АТ КБ «ПриватБанк», в якій також просив відмовити в задоволенні позову, а також подано відзив на позовну заяву, зареєстровані в суді за вх. № ЕП-680/20-Вх від 10.02.2020 року, в обґрунтування якого (відзиву на позовну заяву) зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На обґрунтування заперечень у відзиві на позов зазначено, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, та відповідно до п. 2 даного переліку до таких документів відносяться кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості. Окрім того, відповідно до п. 2.1 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце роботи; номер рахунку у банках, кредитних установах, код ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за яким має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягають витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, зазначено, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, повністю відповідали зазначеним вимогам, водночас, діючим порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обов`язкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь-яких інших, не передбачених вищевказаним нормативно-правовим актом документів, так само як і обов`язкове витребування нотаріусом таких документів або пояснень сторін. Водночас, безспірність у розумінні ст. 88 Закону України Про нотаріат є: не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення: заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Зазначене повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі 6-158цс15. Також, згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та банком, встановлено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. З огляду на те, що зобов`язання позичальника за договором не були виконані, договір не був розірваний чи змінений, він продовжує діяти і до сьогодні, правовідносини між сторонами тривають, а тому строки настання права вимоги за усіма зобов`язаннями за договором ще навіть не почали відраховуватись. За таких підстав, посилання на пропуск строків з дня виникнення права вимоги також не відповідає обставинам справи, оскільки договірні відносини між сторонами за кредитним договором не припинились, отже зазначені строки не можуть бути пропущеними. З огляду на викладене вище, відповідач зазначив, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам чинного законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву від 20.01.2020 року, яка зареєстрована в суді за вх. № 1506 про розгляд справи без її участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні.
Дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.07.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір, який складається з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Заяви позичальника № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року, за умовами якої позичальник ОСОБА_2 отримав строковий кредит у розмірі 714 грн. 89 коп. на строк 12 місяців, з 15.07.2006 року по 15.07.2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 12 грн. 87 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 64 грн. 99 коп., в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 80 грн. 59 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат, згідно з Умовами та правилами. Крім того, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Крім того, із наданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на виконання ухвали суду від 12.12.2019 року копій документів, вбачається, що 17.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направляв на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року, відповідно до якої банк вимагав від ОСОБА_1 виконання всіх боргових зобов`язань за зазначеним кредитним договором та сплатити суму боргу за кредитним договором, яка становить 39 026 грн. 37 коп., та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 626 грн. 61 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 9 511 грн. 91 коп., заборгованість з комісії у розмірі 115 грн. 83 коп., заборгованість з пені у розмірі 26 437 грн. 43 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 834 грн. 59 коп.

Поряд з цим, докази отримання ОСОБА_1 зазначеної вимоги, - відсутні.

27.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., з заявою, зареєстрованою 28.03.2017 року за вх. № 2531/02-20, в якій просив вчинити виконавчий напис на копії кредитного договору № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 38 526 грн. 37 коп., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 626 грн. 61 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 9 511 грн. 91 коп.; заборгованість з комісії у розмірі 115 грн. 83 коп.; заборгованість з пені у розмірі 26 437 грн. 43 коп.; штрафу (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 834 грн. 59 коп., також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3000 грн.

Судом також встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 28.03.2017 року вчинений виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 2638, відповідно до якого пропонується стягнути грошові кошти в сумі 41 526 грн. 37 коп. з гр. ОСОБА_1 , які є його боргом за Кредитним договором № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року, укладеним між ним та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Пропонується задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі залишку заборгованості за кредитом 626,61 грн.; залишку заборгованості за відсотками 9 511,91 грн.; комісії 115,83 грн.; пені 26 437,43 грн., штрафу 1 834,59 грн., що всього становить 38 526 грн. 37 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн., тобто, всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 41 526 грн. 37 коп.

Строк, за який проводиться стягнення, десять років сім місяців двадцять сім днів з дня його вчинення згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, встановлено, що 30.06.2017 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Житньою В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2638, виданого 28.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 626,61 грн., залишку заборгованості за відсотками в розмірі 9 511,91 грн., комісії в розмірі 115,83 грн., пені в розмірі 26 437,43 грн., штрафу в розмірі 1 834,59 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3000 грн., а всього 41 526,37 грн.

Правомірність та законність вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 28.03.2017 року виконавчого напису № 2638 оскаржується позивачем.

При цьому, судом відзначається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і відповідає конституційному положенню про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України) (п.3 листа Вищого Спеціалізованого Суду України розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Крім того, відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у ст.89 Закону.

Таким чином, судом відзначається, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок вчинення виконавчих написів також визначений положенням Глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін`юсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Мін`юсті України за № 282/20595 від 22.02.2012 року.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Також, ст.88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КабінетуМіністрів Українивід 29червня 1999року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому ,законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, належності всіх документів, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, окрім того, виконавчий напис вчинено з пропущенням строків звернення стягувача для вчинення виконавчого напису, відповідно включення стягувачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу.

Також, судом відзначається, що посилання відповідача на те, що строки настання права вимоги за усіма зобов`язаннями за договором ще навіть не почали відраховуватись, є безпідставними, тому що позовна давність могла б застосовуватись в разі, якщо б відповідач звертався з позовними вимогами до суду, а звернення в порядку вчинення виконавчого листа регулюються ст. 88 Закону України «Про нотаріат», з врахуванням зазначеного строк з можливістю звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, - збіг.

З огляду на викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1 , оскільки на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, а так само, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, крім того, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії з пропуском строку вимоги, на підставі чого виконавчий напис, вчинений 28.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі № 2638, та за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в загальному розмірі 41 526 грн., з пропуском строку, є таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, судом відзначається, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) розглядаються судами за позовами боржників до стягувачів, та в зазначеній категорії справ нотаріус може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
В порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду.
На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, 28 березня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2638, та за яким запропоновано стягнути грошові кошти в сумі 41 526 грн. 37 коп. з ОСОБА_1 , РНОКПП за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кіровоград, місце роботи в/ч НОМЕР_2 , посада командир відділення, які є боргом ОСОБА_1 за кредитним договором № KGEORX03121029 від 15.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 14360570, місцезнаходження: 49049, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, к/р № НОМЕР_3 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова