Справа №295/3184/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі - Поліщук О.В. Мельник Ж.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Позов обґрунтовує тим, що є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 . Зі спливом шестимісячного строку позивач звернулася до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2020 року у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу на житловий будинок. Позивач вказує, що згідно архівного витягу з рішення виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 01.10.1968 року домоволодінню АДРЕСА_1 нумерацію 22, 22а, 22б (відповідно до кількості співвласників домоволодіння), в подальшому будинку надана нова адреса: АДРЕСА_1 . Правовстановлюючим документом, на підставі якого померлому чоловіку ОСОБА_3 належало 7/100 ід. частин житлового будинку, є договір купівлі-продажу, посвідчений Другою житомирською державною нотаріальною конторою 18.09.1990 року. Під час посвідчення нотаріальною конторою вказаного договору не було взято до уваги, що домоволодіння АДРЕСА_2 відповідно, а 7/100 ід.частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_3 , відповідно є житловим будинком НОМЕР_3 . З огляду на викладене у позовній заяві, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 як спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Позивач пояснила суду, що проживає в окремому будинку в глибині двору, який належав ОСОБА_3 Купувався будинок під номером 22 , а у 1999 році при зверненні до управління архітектури вона із чоловіком дізналися, що будинку присвоєно номер 22б . Спочатку три будинки були під одним номером, а пізніше зазначеним будинкам були присвоєні номери 22, 22а та 22б відповідно та у зв`язку з різною нумерацією будинку позивач не може успадкувати його. ОСОБА_1 також вказує, що з 1995 року проживає у вказаному будинку під номером 22 , АДРЕСА_5 . Інших спадкоємців після смерті чоловіка немає, крім позивача з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Зазначає, що одна зареєстрована в будинку, проживає сама та проживала на момент смерті чоловіка.

Представник позивача просила задовольнити позов, оскільки іншим чином неможливо оформити право власності на спадкове майно.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, в частині стягнення з Житомирської міської ради судового збору та судових витрат заперечує, оскільки спір щодо права власності між позивачем та відповідачем відсутній. Вважає, що відмова нотаріуса від 26.02.2020 року №493/02-31 була неправомірною.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що позивач є дружиною її покійного рідного брата ОСОБА_3 . В кінці 1991 року брат купив будинок за АДРЕСА_1 , в подальшому адреса змінилася на АДРЕСА_1 Додала, що приблизно з 1994 року позивач проживала разом із братом у цьому будинку. З ними також проживала дочка ОСОБА_5 , яка останні 4-5 років вчиться за кордоном, у зв`язку із чим із покійним братом та позивачем не проживає і на день смерті ОСОБА_3 не проживала в будинку.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори 18.09.1990 року за №24601, ОСОБА_3 придбав 7/100 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

07.01.1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_1 ».

У відповідності до рішення виконкому Житомирської міської Ради депутатів трудящих №728 від 01.10.1968 року були проведені зміни в найменуванні вулиць та провулків, а також номерів будинків, зокрема, будинку АДРЕСА_1 номери 22, 22а (в глибині двору), 22б (в глибині двору).

20.05.2005 року Головним управлінням містобудування та архітектури Поліщуку П.А. була видана довідка №12/116 про те, що житловому будинку, який розташований на садибі по АДРЕСА_1 (в глибині двору) згідно з рішенням міськвиконкому від 01.10.1968 року №728 надана нова адреса - АДРЕСА_1 .

09.02.2015 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Поліщуком А.І., відповідно до якого все своє майно спадкодавець заповів своїй дружині ОСОБА_1 .

Розпорядженням міської голови від 19.02.2016 року №112 назву АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 без зміни нумерації, що підтверджується довідкою Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №221/13 від 24.01.2020 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №43 від 22.01.2020 року право власності на нерухоме майно, а саме 7/100 ід. частин домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Із витребуваної судом копії спадкової справи №01/2020, заведеної Житомирською державою нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що дружина померлого - ОСОБА_1 звернулась у визначений законодавством України строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців, з огляду на матеріали спадкової справи, немає.

26.02.2020 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі дружині померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з положеннями ч ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з положенням статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з`ясовано, ОСОБА_3 за життя був власником спірного нерухомого майна, однак у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, після його смерті спадкоємець -його дружина ОСОБА_1 , не має змоги оформити своїх спадкових прав. Отже, судом встановлено, що позивач має законне право на отримання у власність нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1220, 1222, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

«Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження рішення продовжуються на строк дії такого карантину».

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2.

Дата складання повного судового рішення - 23.07.2020

Суддя