ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/323/20 Справа № 205/863/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
23 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Свистунової О.В.
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
заяву адвоката ОСОБА_1 - Ковріги Олени Іванівни про ухвалення додаткового рішення
по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів , -
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 40 400,00 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 73 857,00 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.
Позовна заява мотивована тим, що 12.10.2018р. в приміщенні туристичного агентства, розташованого в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 в особі ФОП ОСОБА_3 було укладено договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № DO01049031/DO01049032, який було підписано співробітником агентства - ОСОБА_5 .
За вказівками ОСОБА_5 позивачем було здійснено оплату у розмірі 40 400,00 грн. безготівковими платежами на рахунок ФОП ОСОБА_3 та 13 000,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_4 .
Крім того, за вказівками ОСОБА_5 позивачем в приміщенні туристичного агентства також сплачено безготівкові платежі у загальному розмірі 91 857,00 грн.
В подальшому, позивач прибула до агентства з метою здійснення остаточної оплати за обраний тур, проте в агентстві ФОП ОСОБА_3 повідомила позивачу, що укладений договір є недійсним, оскільки він підписаний особою, яку ні ФОП ОСОБА_3 , ні ФОП ОСОБА_4 не уповноважували на це та кошти сплачені позивачем поверненню не підлягають.
Після виникнення між сторонами спору щодо повернення сплачених позивачем коштів ОСОБА_5 було повернуто їх частину ОСОБА_1 у розмір 31 000,00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року задоволено позов.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) безпідставно отримані кошти в розмірі 40400,00 грн. (сорок тисяч чотириста гривень).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) безпідставно отримані кошти в розмірі 73857,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 404,00 грн. (чотириста чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6364,60 грн. (шість тисяч триста шістдесят чотири гривні 60 копійок).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 738,57 грн. (сімсот тридцять вісім гривень 57 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11635,40 грн. (одинадцять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень 40 копійок).

Не погоджуючись із вказаним рішенням ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року.

06.07.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від адвоката Зарєчної Ю.Ю. - Ковріги О.І. про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за можливе клопотання задовольнити частково та ухвалити по справі додаткове рішення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

06.07.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від адвоката ОСОБА_1 - Ковріги О.І. про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Як убачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у даній справі був адвокат Ковріги О.І., який діяв на підставі Свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю № 1000 від 17.05.2001 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 18 грудня 2018 року № 18/12.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Ковріга О.І. подала до Дніпровського апеляційного суду:

- копію Додаткової угоди №2 від 16.12.2019 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 18 грудня 2018 року № 18/12;

- копію Акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги (наданих послуг) № 3 від 03.07.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 33 від 16.12.2019 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 41 від 26.02.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 45 від 17.03.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 74 від 03.07.2020 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

22.07.2020 року від представника відповідачів - адвоката Бевзи М.О. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у суді апеляційної інстанції.

Клопотання мотивоване тим, що розмір пред`явлених до стягнення з відповідачів витрат на професійну допомогу у розмірі 11 800 грн. не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки складають близько 10% від ціни позову.

Як убачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у даній справі був адвокат Ковріги О.І., який діяв на підставі Свідоцтва про заняття адвлкатською діяльністю № 1000 від 17.05.2001 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 18 грудня 2018 року № 18/12(т.1 а.с.30-31).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Ковріга О.І. подала до Дніпровського апеляційного суду:

- копію Додаткової угоди №2 від 16.12.2019 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 18 грудня 2018 року № 18/12;

- копію Акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги (наданих послуг) № 3 від 03.07.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 33 від 16.12.2019 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 41 від 26.02.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 45 від 17.03.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 74 від 03.07.2020 року.

Згідно Додаткової угоди №2 від 16.12.2019 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 18 грудня 2018 року № 18/12 були надані наступні послуги:

- підготовка та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу по справі № 205/863/19 - вартість 6000,00 грн.;

- підготовка додаткових пояснень, заяв, клопотань, тощо до суду апеляційної інстанції під час розгляду справи в апеляційному суді (за один документ) - вартість 800,00 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції - вартість 1500,00 грн.;

- участь адвоката в одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції - вартість 2500,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Ковріга О.І. склала відзив на апеляційну скаргу (т. 1 а.с.225-230), додаткові пояснення (т.2 а.с.1-3) та клопотання про відкладення розгляду справи (т.2 а.с.15).

Адвокат Ковріга О.І. приймала участь у розгляді справи в судових засіданнях 25.02.2020 року (тривалістю 51 хвилина) та 02.07.2020 року (тривалістю 27 хвилини), а загалом тривалістю 78 хвилин (1 годину 18 хвилин).

З огляду на викладене, враховуючи співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, та беручи до уваги клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а саме: стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1172,35 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4627,65 грн.

Керуючись ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1172,35 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4627,65грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко