16.01.2020 Провадження № 2/331/99/20
ЄУН 335/822/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2019 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 31517,6 грн. та судового збору у сумі 1921,00 грн.

31.01.2019 року ухвалою суду, на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), справа передана на розгляд Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, оскільки вона належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.02.2015 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 (Кредитний договір), на підставі якого був виданий кредит у сумі 17589,06 грн.

19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» є АТ «ПУМБ», на баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором, в силу вимог п.1 ст.104 Цивільного кодексу України (ЦК України).

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, його заборгованість перед позивачем станом на 08.01.2019 р. складає 31517,6 грн., з яких: 9873,36 грн. - заборгованість за кредитом; 1,01 грн. - заборгованість за процентами; 7714,69 грн. - заборгованість за комісією; 13928,54 грн. - штрафні санкції.

Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного бо неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

26 червня 2019 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя поштою надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що 16.02.2015 року між ним та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений Кредитний договір, на виконання якого він отримав кредитні кошти у сумі 19518,30 грн., договором було передбачене погашення основної суми кредиту, починаючи з березня 2015 року, сплата процентів за користування кредитом та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості, усі платежі мали здійснюватись шляхом внесення щомісячного платежу відповідно до графіку платежів, встановленому Кредитним договором.

Протягом 2015 року він, ОСОБА_1 , робив ці платежі, з грудня 2015 року виникла певна заборгованість за цим Кредитним договором.

27.08.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Хара Н.С. за заявою Банку вих.282 від 20.08.2018 року вчинила виконавчий напис (Виконавчий напис), зареєстрований в реєстрі за № 7504, відповідно до якого запропоноване звернути стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь АТ «ПУМБ» грошові кошти у сумі 17589,06 грн., як заборгованість за Кредитним договором, яка утворилась станом на 20.08.2018 року та оплату за вчинення цієї нотаріальної дії у сумі 430,00 грн., всього у сумі 18019,06 гривень.

Відповідно до вказаної Заяви та Виписки з рахунку, заборгованість складається з: 9873,36 грн. заборгованість за кредитом; 1,01 грн. заборгованість за процентами; 7714,69 грн. заборгованість за комісією.

Зазначає, що такі ж суми містять виписки з рахунку, відкритому йому у АТ «ПУМБ», одна з яких була надана Банком нотаріусу, інша додана до позову, тобто, сума, зазначена Банком у позові, відрізняється від суми, зазначеної Банком у заяві про вчинення виконавчого напису, лише штрафними санкціями у розмірі 13928,54 грн., до яких позивач також додав суму плати за вчинення виконавчого напису.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. ст. 15 та 20 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд, згідно вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положення ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон України №3425-XII), виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси, а згідно з вимогами ст. 87 цього ж Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Вважає, що позивач вже вжив заходи для стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за Кредитним договором, задоволення позову буде означати повторне стягнення з нього тієї самої заборгованості, що чинним законодавством України не передбачене.

Припускає, що позивач розрахував штрафні санкції у сумі 13928,54 грн. за період з 20.08.2018 року (подача заяви нотаріусу про вчинення виконавчого напису) до 08.01.2019 року (подача позову до суду), але у позові або у додатках до нього відсутній розрахунок цих санкцій, відсутні також відомості про здійснені платежі та нараховані відсотки, вважає, що позивач має сам довести суду обґрунтованість цих вимог відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

08.08.2019 року ухвалою суду здійснений перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінене засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням, яке 22.10.2019 року яке було закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник АТ «ПУМБ» не з`явився, про час та місце засідання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Білостоцький Д.О. проти позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити повністю.Пояснив, що, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису, позивач реалізував своє право на захист на свій розсуд, виконавчий напис, вчинений 27.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Хара Н.С., є чинним, на підставі нього 15.07.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. відкрите виконавче провадження ВП № 59554164, у межах якого винесені постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вважає, що у разі задоволення позову відбудеться подвійне стягнення заборгованості з відповідача, що чинним законодавством не передбачене.

Пояснив, що позов не містить розрахунку штрафних санкцій, а суми, вказані у його додатках, суперечать одна іншій, зазначає, що пунктом 6.2. Загальних умов кредитування передбачене однократне застосування штрафу за випадок прострочення платежу за договором у розмірі 10% від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку, починаючи з 5 дня від дати прострочення. Оскільки останнім місяцем прострочення платежу був лютий 2017 року, просить суд застосувати позовну давність в один рік, передбачену п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, пояснив, що Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, також аркуші цих умов не містять підпису ОСОБА_1 , тобто, не містять доказів того, що він був з ними ознайомлений та згодний.

Суд, вислухавши думку учасника процесу, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 16.02.2015 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 0 (Кредитний договір), на підставі якого останньому був виданий кредит на купівлю будівельних матеріалів у сумі 19518,30 грн., при цьому основна сума кредиту склала 18918,30 грн.

Після припинення 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та зобов`язань цього банку в силу вимог п.1 ст.104 ЦК України є АТ «ПУМБ», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та випискою зі Статуту АТ «ПУМБ».

Погашення кредиту мало відбуватись щомісячно, з 17.03.2015 року по 17.02.2017 року включно рівними частинами, по 17.08.2015 року погашення основної суми кредиту по 1178,38 грн. щомісячно, з 17.09.2015 року по 17.02.2017 року включно погашення основної суми кредиту по 658,18 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості по 520,25 грн. щомісячно (розмір сум у копійках при погашенні основної суми міг змінюватись залежно від місяця).

Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку у розмірі 10% від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку, починаючи з 5 дня від дати прострочення.

Аркуші цих умов не містять підпису ОСОБА_1 .

Відповідно до арк. 1 Довідки про стан та історії заборгованості (а.с. 14-15), яка додана до позову, протягом часу з 18.03.2015 року по 17.12.2015 року включно ОСОБА_1 виплатив позивачу по кредиту 9044,94 грн., по процентах 1,10 грн., по комісії 1651,89 грн., всього 10697,93 грн.

Відповідно до арк. 2 цієї ж Довідки, непогашена заборгованість протягом часу з 17.12.2015 року по 20.02.2017 року включно ОСОБА_1 складає по кредиту 9873,36 грн., по процентах 1,01 грн., по комісії 7714,69 грн., всього 17589,06 грн.

Згідно з Випискою з рахунка ОСОБА_1 станом на 08.01.2019 року, його заборгованість складає 31517,6 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 9873,36 грн., заборгованість за комісією 7714,69 грн., заборгованість за процентами 1,01 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту та сума плати за вчинення виконавчого напису 13928,54 грн.

27.08.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7504, відповідно до якого звернуте стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ «ПУМБ» грошових коштів у сумі 17589,06 грн., як заборгованість за Кредитним договором, яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 9873,36 грн., заборгованості за комісією 7714,69 грн., заборгованості за процентами - 1,01 грн., яка утворилась станом на 20.08.2018 року та оплату за вчинення цієї нотаріальної дії у сумі 430,00 грн., всього у сумі 18019,06 гривень.

Такі ж суми боргу вказані у Заяві представника позивача вих.282 від 20.08.2018 року про вчинення виконавчого напису та у Виписці з рахунку ОСОБА_1 станом на 20.08.2018 року.

Таким чином, сума боргу ОСОБА_1 у Виписках з його рахунку станом на 08.01.2019 року відрізняється від суми його боргу станом на 20.08.2018 року тільки наявністю неустойки за порушення зобов`язань по кредиту у розмірі 13928,54 грн., звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення нотаріального напису, позивач у документах не зазначив про наявність цієї неустойки.

Позов та додані до нього документи не містять розрахунку суми штрафних санкцій, останньою датою прострочення платежу було 17.02.2017 року, відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, штраф у розмірі 10% від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку, міг бути застосований, починаючи з 5 дня від дати прострочення.

15.07.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. відкрите виконавче провадження ВП № 59554164, у межах якого винесені постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з приписами якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 15 та 20 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положення ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ч.1 ст.34 та ст. 87 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з вимогами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, судом встановлено, що непогашена заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору за період часу з 17.12.2015 року по 20.02.2017 року по кредиту 9873,36 грн., по процентах 1,01 грн. та по комісії 7714,69 грн., всього 17589,06 грн., стягується з нього на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., подвійне стягнення заборгованості чинним законодавством не передбачене.

Оскільки штраф за прострочення платежу відповідно до договору міг бути застосований з 23.02.2017 року, суд погоджується з необхідністю застосування позовної давності в один рік, яка передбачена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта) розумів відповідач по справі, ознайомився і погодився з ними, оскільки аркуші цих умов не містять підпису відповідача. Звідси належним доказом вони бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, надані банком Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження 14-131цс19.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення суми штрафу у розмірі 13928,54 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові АТ «ПУМБ» у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості у сумі 31517,6 грн. та судового збору у сумі 1921,00 грн., відмовити у зв*язку з необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко