Ухвала

16 січня 2020 року

м. Київ

справа № 442/5471/17

провадження № 61-157ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О.розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у даній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявником не додано до неї документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складав 1 600,00 грн.

Для визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру, має значення ціна даної вимоги.

Таким чином, заявникові слід сплатити судовий збір за вимогою майнового характеру, що була заявлена в суді першої інстанції, самостійно розрахувавши його розмір, виходячи з дійсної вартості спірного майна, але врахувавши, що такий не може становити менше, ніж 1 280,00 грн (1 600,00 х 0,4 х 200%), та більше, ніж 16 000,00 грн (1 600,00 х 5 х 200%), оскільки у суду зі змісту наданих матеріалів немає можливості встановити відомості щодо дійсної вартості майна, що становить предмет спору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору заявникові необхідно надати до суду відповідний документ або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення зазначеного недоліку.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 14 лютого 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов