Справа № 188/1342/19
Провадження № 2/188/42/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1342/19

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"

Відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в розмірі 12814.34 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.08.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складала між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, тобто договором приєднання є договір , умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 08.09.2019 року має загальну заборгованість - 12814.34 грн. , яка складається з наступного:

2317.56 грн. - заборгованість за тілом кредита;

2839.21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;

5321.17 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

1250,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина);

586.40 грн.- штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала, прохає застосувати позовну давность.

Суд, вивчивши заяви сторін та матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Суд виносить рішення без участі сторін за їх заявами, на підставі тих доказів, які надані сторонами і в межах заявлених вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем була підписана заява № б/н від 04.08.2010 року, але в зазначеній заяві не вказано суму кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12). У анкеті-заяві позичальника відсутні домовленості сторін щодо строку дії кредитного договору вид банківської послуги, що відповідає конкретним тарифам не зазначено, позначки про обраний вид кредитної картки, що повинно відповідати визначеним Тарифам характеристикам відсутні.

Вивчивши Анкету -заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку судом встановлено, в зазначеній заяві не визначено вид платіжної картки КРЕДИТКА «УНІВЕРСАЛЬНА», не зазначено розмір кредитного ліміту і навіть не зазначено відповідачем бажаний кредитний ліміт.

Суд приходить до висновку, стороною позивача не доведено розмір отриманого відповідачем кредитного ліміту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідність ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стороною позивача не надано докази про отримання банківської кредитної картки, про розмір отриманого кредитного ліміту,.

Відповідно до п.1.1.3.1.5 Умов та правил надання банківських послуг В ПриватБанку Ресурс:Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://pribatbank/ua/terms/ зазначено, що зобов`язання Банку з надання кредитного ліміту відповідно до заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунка в рахунок кредитного ліміту.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку стороною позивача не встановлено і не доведено момент, коли у банка виникли зобов`язання з надання кредитного ліміту відповідно до заяви, а саме, момент надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунка в рахунок кредитного ліміту стороною позивача.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом нараховані пеню і штрафні санкції.

На визначення розміру заборгованості позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилається на розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 08.09.2019 року, а також посилався на витяги з Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (04.08.2010 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (19.09.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, роздруківка розрахунку заборгованості належним доказом, саме розрахунку, бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни.

Розрахунок, є головним доказом при вирішенні питання про розмір заборгованості, її види та правильність нарахування заборгованості, представник не має повноважень розраховувати банківську заборгованість відповідача.

Позивач в позовній заяві зазначив, що додав до позову оригінал розрахунку.

До матеріалів справи додано Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.07.2016 року та Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 08.09.2019 року, тобто надано два розрахунки.

Надані Розрахунки не містять посилань на те ким вони роздруковані, під розрахунками лише зазначено «представник ПриватБанку » і підпис, але чий підпис стоїть під розрахунком, прізвище ім`я по батькові представника, або прізвище та ініціали в розрахунку не зазначено.

Розрахунок здійснюється банком по відповідній програмі в електронному варіанті, тож паперова роздруківка повинна бути посвідчена відповідною особою з зазначенням прізвища відповідальної особи.

Враховуючи вищезазначене, суд, власною ухвалою від 04.11.2019 року надав можливість стороні позивача до початку розгляду справи по суті, надати до суду, як належний доказ, Розрахунки заборгованості за договором №б/н від 04.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом з належним чином засвідченим підписом відповідної посадової особи Банку, або копію, засвідчену належним чином підписом відповідальної особи.

Відповідно до ч.3 ст.77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивач не використав своє право на надання суду належних письмових доказів щодо відповідного розрахунку, тому в цій частині суд вважає Розрахунок як доказ не є таким, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи щодо розрахунку суми заборгованості.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретно встановлений кредитний ліміт, факт встановлення у позивача зобов`язань, які конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір встановленого кредитного ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, вид банківської послуги і обрана кредитна картка, наданий банком витяг з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору №б/н, укладеного між сторонами 04.08.2010 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами і розмір кредитного ліміту.

Зазначені обґрунтування є практикою Верховного суду і міститься в Правовому висновку Постанови ВС від 27.11.2019 по справі № 140/458/17 (№ в ЄДРСР 86139313) « Вказане враховано судом апеляційної інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, а тому висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21 568,46, заборгованості по пені та комісії в розмірі 3 389,12 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 335,03 грн є правильним та таким, що відповідає нормам матеріального права. Оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.»

Відповідно до позовних вимог заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2317.56 грн. та те, що відповідач отримав кредитний ліміт, сума кредитного ліміту не підтверджується Анкетою-заявою і наданими доказами, тому не підлягає стягненню.

Крім того, враховуючи, що відповідачка заявила про застосування позовної давності суд приходить дро висновку, що підстави для застосування позовної давності не можуть бути застосовані, так як встановлено підстави для відмови в позові, що відповідає прктиці Верховного Суду.

Відповідно до п.134 Постанови ВП ВС від 18.12.19 (ЦПК) - № 522/1029/18 виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст 257, 261, 267, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,76,89, 141, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПКраїни в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна