ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/565/20
Провадження №2/477/423/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань - Бітюковою С.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

його представника - ОСОБА_4,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

На обґрунтування своїх вимог вказував наступне.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 травня 2019 року за участю його автомобіля марки "Renault Fluence", р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Mercedes-Benz", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , його автомобілю були завдані механічні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_2 було визнана винним у виникненні зазначеного ДТП та визнано винуватим за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

За його замовленням було проведено незалежну оцінку вартості завданих збитків, яка склала 247416 грн. 30 коп. Пошкоджений автомобіль, який був фактично знищений, він продав через інтернет-платформу "AUTOonline" компанії "Audatex", сплативши послуги з продажу 1434 грн. 72 коп.

Посилаючись на положення ст. 1166 та ст. 1194 ЦК України, та вказуючи, що після виплати йому страхових коштів в сумі 98505 грн. залишок невідшкодованого збитку складає 97911 грн. 30 коп., до якого входить різниця від експертної оцінки завданого автомобілю збитку (247416 грн. 30 коп.), суми, за яку був проданий автомобіль (51000 грн.), та суми страхового відшкодування (98505 грн.), тому просив її стягнути з відповідача на свою користь разом з вартістю проведеної оцінки автотоварознавця та вартістю послуг з продажу авто.

В судове засідання позивач не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, направив на розгляд справи свого представника, яка позов підтримала та просила задовольнити, підтвердивши, що оплата продажу фізично знищеного автомобіля через інтернет-платформу також входить до збитків, понесених позивачем в наслідок вказаного ДТП, оскільки продаж фізично знищених автомобілів можливо було здійснити тільки через цей ліцензований та сертифікований сайт, через який всі подібні автомобілі реалізуються власниками та страховими компаніями, а оплату за розміщення на ньому інформації з продажу здійснив за дорученням позивача експерт, який проводив оцінку транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказавши, що позивач за власною ініціативою проводив незрозумілу експертизу автомобіля по визначенню його вартості, але потрібно враховувати експертизу, проведену страховою компанією в м. Києві, а також вказував, що винними у ДТП є обоє водії, а не тільки він один.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності позивача, оскільки його інтереси представляв в засіданні представник, заслухавши її пояснення та думку відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

05 травня 2019 року на автомобільній дорозі "Благовіщенськ-Миколаїв", в районі перехрестя із с. Білоусівка Миколаївської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки "Renault Fluence", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля марки "Mercedes-Benz", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2017 року винним у ДТП був визнаний водій автомобіля "Mercedes-Benz", р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з того, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому вимоги позивача про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, є обґрунтованими.

Відповідно до висновку № 95-19 від 17 травня 2019 року оцінки вартості матеріального збитку, здійсненого на замовлення позивача оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля "Renault Fluence", р.н. НОМЕР_1 , станом на 05 травня 2019 року становив 247416 грн. 30 коп. Також у висновку оцінювач визначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 526910 грн. 41 коп. Тобто вартість матеріального збитку визначалась за ринковою вартістю автомобіля на час ушкодження - 247416 грн. 30 коп.

Доказів на спростування цієї оцінки відповідач не подав, тому його заперечення щодо визначення розміру цього збитку, суд не приймає, бо вони не обґрунтовані.

За проведення цієї оцінки позивач сплатив 2500 грн.

Стаття 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 р. №1961-IV (далі Закон №1961-VI) передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільна відповідальність відповідача як власника транспортного засобу була застрахована в приватному акціонерному товаристві «УПСК».

Відповідно до інформації про рух коштів рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк» страховою компанією позивачу було відшкодовано збиток в межах страхового ліміту в сумі 98505 грн. (а.с. 9).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до даних позивача він продав свій пошкоджений автомобіль за 51000 грн. через інтернет-платформу "AUTOonline" компанії "Audatex" (а.с. 11)

Тому ця сума повинна бути також врахована під час визначення розміру збитків, отриманих позивачем в результаті ДТП, як сума збитків, яка була частково відшкодована йому.

Виходячи з положень статей 1166, 1187, 1194 ЦК України невідшкодований збиток підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вина відповідача у його виникненні доведена, а розмір страхового відшкодування виплачений страховою компанією в межах страхового ліміту, не вистачає для повного відшкодування спричиненого збитку.

Суд визначає суму збитків, яка підлягає відшкодуванню позивачу, наступним чином: від суми збитків, розрахованої оцінювачем необхідно відняти суму страхового відшкодування та суму, отриману від продажу знищеного автомобіля, та додати оплату послуг оцінювача: 247416 грн. 30 коп. - 98505 грн - 51000 грн. + 2500 грн. = 100411 грн. 30 коп.

Суд не може врахувати в розмір збитків, заявлених позивачем, витрати, понесені ним з оплати послуг інтернет-платформи "AUTOonline" компанії "Audatex" в сумі 1434 грн.72 коп, оскільки позивачем не доведено, що саме таким способом, а не будь-яким іншим, і тільки через цю компанію з оплатою зазначеної суми, можливо було продати його фізично знищений автомобіль. Крім того ним не було доведено, що ця сплата була проведена саме ним, а бо за його дорученням іншою особою.

З приводу розподілу судових витрат суд вважає необхідним визначити окреме судове засідання, що передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

За викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування невиплаченого збитку, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в загальній сумі 100411 (сто тисяч чотириста одинадцять) гривен 30 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 24 липня 2020 року 15:30.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання його повного тексту та з врахуванням положень п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України щодо зупинення строків оскарження на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

В судовому засідання було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 27 липня 2020 року.

Суддя Р.В. Козаченко