18.12.2020 Справа № 363/4326/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,
при секретарі Скотаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку та страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку та страхового відшкодування заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого вказав, що 28.06.2016 року близько 16 год. 30 хв. на а/д Одеса-Мелітополь сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Мерседес державний номер НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Зазначив, що він постійно володіє, користується та розпоряджається, автомобілем Мерседес державний номер НОМЕР_2 на підставі генеральної довіреності. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2016 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 автомобілю Мерседес державний номер НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень, а позивачу, як його власнику матеріальних збитків у розмірі 139 160, 42 грн., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку № 04/07/16 від 11.08.2016 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у СК «Скайд» згідно полісу АЕ/4977523. 15.08.2016 року до СК «Скайд» була направлена рекомендованим листом заява про виплату страхового відшкодування, проте станом на дату звернення до суду із даним позовом страхова компанія жодного рішення про виплату страхового відшкодування не прийняла, відшкодування позивачу не сплатила. Зазначив, що оскільки він з моменту укладення генеральної довіреності, є постійним володільцем автомобіля Мерседес, оскільки був придбаний у третьої особи, то саме позивач в силу ст.ст. 386,395,396 ЦК України є особою, яка має право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. На підставі викладеного звернувся до суду та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальний збиток в розмірі 89 160, 42 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на його користь не виплачене страхове відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 392, 00 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2016 року відрито провадження у справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2017 року по справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

15.08.2017 року до суду з Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2017 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.03.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку та страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2018 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20.03.2018 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від позивача 15.12.2016 року, 18.04.2017 року, до суду надходили заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.03.2019 року визнано обов`язковою явку до суду позивача та відповідача ОСОБА_2 .

На адресу суду, починаючи з 09 квітня 2019 року надходили клопотання від позивача щодо розгляду справи в режимі відеоконференції, а саме 09.04.2019 року, 16.09.2019 року, 01.11.2019 року, 03.01.2020 року, 18.02.2020 року.

Ухвалами Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2019 року, 11.09.2019 року клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції були задоволені, але з технічних причин та неявкою позивача не проводилися, у зв`язку із чим явку позивача повторно було визнано обов`язковою. Документів, які б підтверджували поважність неявки до суду надано не було.

Крім того, від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява від 18.02.2020 року про дотримання розумних строків розгляду справи, але в чергове судове засідання, яке було призначено на 22.04.2020 року позивач не з`явився та не надав документів, які б підтверджували поважність неявки до суду. В подальшому на наступне судове засідання, яке було призначено на 05.06.2020 року від представника позивача адвоката Мовчана Дмитра Олеговича на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з оголошенням на території України карантину. Після відкладення судового засідання 05.06.2020 року на наступні дати 18.08.2020 року, 28.09.2020 року, 13.11.2020 року від представника позивача адвоката Орел Руслани Володимирівни надходили клопотання про відкладення розгляду справи 363/4326/16-ц до прийняття Кабінетом Міністрів постанови «Про припинення дії карантину».

Судом неодноразово вживались заходи щодо не обмеження сторін в їх правах та обов`язках, та розгляд справи щоразу відкладався у зв`язку з неявкою сторін.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, про місце день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Крім того, 07.12.2017 року до суду подав заперечення, згідно яких зазначив, що письмовим доказом у даній справі може бути лише висновок експерта. Зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про розмір фактичних витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт автомобіля Мерседес. Натомість матеріали справи лише містить звіт складений оцінювачем ОСОБА_4 автомобіля Мерседес, про проведення якого відповідач не повідомлявся. Крім того, зазначив, що даний звіт не відповідає вимогам законодавства, оскільки ДТП сталося 28.06.2016 року, а звіт складений лише 11.08.2016 року, звіт не містить взагалі додатків та фотографічних зображень. Таким чином, в наданому позивачем звіті дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля Мерседес відсутні додатки, які відповідно до п 4.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» являються невід`ємними, а тому й сам звіт не відповідає вимогам законодавства України та не може бути доказом у даній справі. Також, просив врахувати той факт, що позивач ухилився від подання експертам необхідних матеріалів, документів та від іншої участі в експертизі, а тому відповідач вважає, що позивач погодився із тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес зазначена в звіті є недостовірною. Також в довідці з місця скоєння ДТП, яка складена 28.06.2016 року працівниками патрульної поліції зазначено, що автомобіль Мерседес отримав одні механічні пошкодження, однак вже під час огляду автомобіля оцінювачем 18.07.2016 року зазначені інші пошкодження, які не були зазначені під час огляду на місці ДТП. На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог позивача до нього просив відмовити у повному обсязі.

Представник ПАТ СК «Скайд» та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 28.06.2016 року близько 16 год. 30 хв. на а/д Одеса-Мелітополь 314км.+500м., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ державний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю Мерседес державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. 08.08.2016 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 1202 16.09.2015 року, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 318 CDi державний номер НОМЕР_2 .

В матеріалах справи міститься копія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Івановим П.М. від 16.09.2015 року, серії НАР № 793708, згідно якої ОСОБА_3 доручає керувати та розпоряджатися від свого імені (продати, обміняти, передавати в оренду, позичку, заставляти в забезпечення своїх власних зобов`язань) належним йому транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 318 CDi державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Транспортний засіб марки «ВАЗ 21099» державний номер НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП був застрахований у ПАТ «СК «Скайд».

30.06.2016 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «СК «Скайд» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8).

15.08.2016 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «СК «Скайд» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 9).

Відповідно до звіту № 04/07/16 про оцінку вартості транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 318 CDiдержавний номер НОМЕР_2 , складеного оцінювачем «СПД ОСОБА_4 », від 11.08.2016 року, за заявою ОСОБА_3 вартість матеріального збитку становить 139 160, 42 гривень (а.с. 10-15).

Позивач зазначив, що на момент звернення до суду із даною позовною заявою виплата страхового відшкодування йому не була проведена.

Згідно із частиною першою та пунктом першим частини другої статті 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частин 1 і 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач, в обґрунтування позовних вимог та розміру завданої шкоди посилається на висновок звіту від 11.08.2016 року.

Відповідач, заперечуючи розмір завданої шкоди та зазначаючи, що суму ремонту завищено та є необґрунтованою, подав до суду відзив та заявив клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2017 року по справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

15.08.2017 року до суду з Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, з підстав не надання для огляду автомобіля у пошкодженому стані.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) (далі - Інструкція), до експертної установи надаються: постанова (ухвала) про призначення експертизи, об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, у разі потреби матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

Згідно п.3.5 Інструкції, у виняткових випадках, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта, його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законом порядку.

Пункт 3.9 Інструкції визначає, що якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган або особа, яка призначила експертизу (замовила дослідження), повинна забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови його роботи, а в разі потреби - викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися у визначений час на місце події або огляду об`єкта, дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

Відповідача у поданому відзиві зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про розмір фактичних витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт автомобіля Мерседес. Натомість матеріали справи лише містить звіт складений оцінювачем ОСОБА_4 автомобіля Мерседес, про проведення якого відповідач не повідомлявся. Крім того, зазначив, що даний звіт не відповідає вимогам законодавства, оскільки ДТП сталося 28.06.2016 року, а звіт складений лише 11.08.2016 року, звіт не містить взагалі додатків та фотографічних зображень. Таким чином, в наданому позивачем звіті дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля Мерседес відсутні додатки, які відповідно до п 4.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» являються невід`ємними, а тому й сам звіт не відповідає вимогам законодавства України та не може бути доказом у даній справі. Також, просив врахувати той факт, що позивач ухилився від подання експертам необхідних матеріалів, документів та від іншої участі в експертизі, а тому відповідач вважає, що позивач погодився із тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес зазначена в звіті є необґрунтованою та недоведеною.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивачу дійсно була завдана матеріальна шкода, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, що безпосередньо стверджується копією постанови Вінницького міськрайонного суду Вінницької області, яка сторонами не оскаржена та відповідно набула законної сили.

Згідно ч. 1,2,3,4 ст. 143 ЦПК України, в редакції яка діяла на час призначення судом експертизи, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України, в редакції яка діяла на час призначення судом експертизи, призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно ст. 147 ЦПК України, в редакції яка діяла на час призначення судом експертизи, експертиза проводиться в суді або поза судом, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду.

Експерт дає у письмовій формі свій мотивований висновок, який приєднується до справи. Суд має право за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку. Усне пояснення заноситься до журналу судового засідання.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час проведення експертизи встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право свої міркування про ці обставини включити до свого висновку.

Висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Як визначено у ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Позивач обґрунтовує суму заподіяних йому збитків виходячи зі звіту № 04/07/16 від 11.08.2016 року, складено суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 за замовленням ОСОБА_3 , зі змісту якого вбачається, що у даному звіті відсутнє посилання на те, що він підготовлений для подання до суду, а також відсутня відмітка про те, що суб`єкт оціночної діяльності попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, як вбачається із зазначеного звіту, він був складений суб`єктом оціночної діяльності саме за замовленням ОСОБА_3 , в той час як, позивач в позовній заяві вказує на те, що саме він має право на відшкодування завданих збитків, як постійний, законний володілець автомобіля Мерседес.

Як вбачається з акту огляду транспортного засобу від 18.07.2016 року, огляд транспортного засобу Мерседес проводився за заявою ОСОБА_3 , в його ж присутності, проте підпису останнього не містить, а лише містить підпис ОСОБА_1 , без зазначення, що він є довіреною особою та в його присутності здійснювався огляд автомобіля.

Відтак наявність вказаних розбіжностей, унеможливлює встановлення обставин, на які посилається позивач у позові.

Зважаючи на те, що вказаний висновок одержаний з порушенням вимог, встановлених ЦПК України, він у розумінні ч. 1 ст. 78 ЦПК України є не допустимим доказом, а тому суд не бере його до уваги.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 18.12.2019 (Справа № 522/1029/18).

Судом, в ухвалі про призначення експертизи сторонам було роз`яснено положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, відповідно до якої у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Експертом на адресу суду та сторонам по справі було направлено клопотання, копія якого в свою чергу судом також була направлена сторонам, із повідомленням умов, необхідних для об`єктивного вирішення поставлених перед експертом питань та серед іншого було зазначено про необхідність візуального обстеження об`єкта дослідження - автомобіля Мерседес у пошкодженому стані. Огляд автомобіля був призначений на 10 год. 00 хв. 14.07.2017 року, однак позивач для участі у огляді не прибув, автомобіль на огляд не надав та не повідомив про можливі причини неявки.

Позивачем будь-яких заходів, щодо повідомлення експерта чи суд, про неможливість надання для огляду експерту автомобіль, саме у визначену експертом дату, час та місце, чи про можливість забезпечення виїзду експерта до місця перебування автомобіля, чи проведення експертизи по матеріалам справи не вживалося та таких доказів суду не надано, як і не було надано жодних заперечень щодо призначення експертизи у даній справі. Позивач в судові засідання не з`являвся, жодних письмових пояснень, відповідей на відзив, клопотань, окрім як про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Суд керуючись ст. 12 ЦПК України сприяв учасникам судового процесу в реалізації їх прав, передбачених цим Кодексом, зокрема на проведення експертизи, яка не була проведене з незалежних від суду та відповідача причин, а саме з підстав не надання позивачем експерту для огляду автомобіль.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому за положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми, як зазначено у положеннях ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані стороною позивача докази, що підтверджують вартість завданого збитку, а саме, звіт від 11.08.2016 року про вартість матеріального збитку, суд дійшов висновку про відхилення даних доказів, з тих підстав, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

З урахуванням зазначених обставин і доказів, висновків про невідповідність наданого позивачем звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, суд не приймає як належний та допустимий доказ такий звіт. Недоліки звіту позивачем усунуті не були, інших доказів щодо визначення вартості завданого збитку, позивачем додано не було, за клопотанням експерта автомобіль не був представлений для огляду позивачем, що позбавляє суд дійти висновку про реальний розмір завданого збитку, з підстав чого судом і було призначено експертизу.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов в частині стягнення матеріального збитку з відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

В той же час, відсутність достатньої та обґрунтованої інформації щодо розміру завданих збитків, позбавляє суд можливості задовольнити вимоги щодо ПАТ «СК «Скайд», оскільки позивачем будь-яких доказів того, що страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування або не було здійснено її виплату суду не надано. Наявність в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування, не може бути належним та допустимим доказом про її не виплату чи виплату її на користь власника автомобіля Мерседес ОСОБА_3 , оскільки саме за його замовленням було виготовлено звіт про вартість завданого матеріального збитку, а відтак вимоги в цій частині є необґрунтованими та не доведеними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку та страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ), Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» (07353, Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Дніпровська, буд. 4-а).

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя: І.Ю. Котлярова