Справа №: 398/1773/19
провадження №: 2/398/105/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" липня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді - Нероди Л.М.,

за участі секретаря - Моргунової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/1773/19ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Олександрійського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», третя особа без самостійних вимог - Первинна профспілкова організація Олександрійського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про поновлення на роботі,

учасники: позивач - ОСОБА_1 , представник відповідача - Жукова Г.Л. ,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олександрійського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», третя особа без самостійних вимог - Первинна профспілкова організація Олександрійського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», де просить визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору (контракту) №97-к від 22.04.2019 року; визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта Олександрійського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» та поновити на зазначеній посаді.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Звільнення позивач вважає незаконним, так як йому не запропоновано працевлаштування на іншу вакантну посаду, також при скороченні не було враховано переважне право залишення на посаді та роботодавцем не проводилося порівняння кваліфікації та продуктивності праці працівників структурного підрозділу, а тому і не було враховано його переважного права на залишення на роботі. Скорочення штату юридичного управління ВАТ «Кіровоградгаз», яке відбулося за рахунок штатної одиниці юрисконсульта Олександрійського управління по експлуатації газового господарства вважає необґрунтованим, алогічним таким, що не відповідає інтересам ВАТ «Кіровоградгаз». Крім того, вказує, що порушено процедуру отримання згоди на його звільнення первинної профспілкової організації, зокрема «подання до комітету первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення провідного юрисконсульта управління було подано начальником Олександрійського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» ОСОБА_4. , яка ні є роботодавцем .... та не наділена повноваження представляти його інтереси у питаннях взаємодії з профспілковими органами в тому числі при проведенні звільнення...».

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Представник відповідача скористався своїм правом та подав відзив, де вказав, що скорочення посади провідного юрисконсульта проведено згідно наказу Голови правління товариства від 23.01.2019 №77/к «Про скорочення штату». Твердження Позивача, що «подання до комітету первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення провідного юрисконсульта управління було подано начальником Олександрійського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» ОСОБА_4 , яка ні є роботодавцем .... та не наділена повноваження преставляти його інтереси у питаннях взаємодії з профспілковими органами в тому числі при проведенні звільнення...» є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Питання щодо того, хто із працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці,- сфера компетенції роботодавця. Законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Але відповідно до службової записки начальника юридичного управління, яка була складена після проведеного аналізу продуктивності праці і кваліфікації провідних юрисконсультів Знам`янського та Олександрійського УЕГГ, було надано перевагу працівнику, який має більш тривалий стаж роботи на посаді юрисконсульта у товаристві (юрисконсульт Знам`янського УЕГГ Стрілець Н. П. працює з 2006 року) (копія трудової книжки додається) на відміну від Позивача, який працює на посаді юрисконсульта Олександрійського УЕГГ з 2011 року (копія трудової книжки додається) та має інше джерело існування (є пенсіонером та отримує пенсію). 11.02.2019 року в кабінеті начальника Олександрійського УЕГГ та в її присутності інспектором з кадрів було вручено Позивачу Попередженням про майбутнє скорочення посади та його вивільнення з 25.04.2019 року. Одночасно інспектором з кадрів Олександрійського УЕГГ було запропоновано ОСОБА_1 наявну в управлінні вакантну посаду контролера, яку міг би обійняти Позивач з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. Крім того, позивач, перебуваючи на посаді провідного юрисконсульта Олександрійського УЕГГ погодив текст наказу №38-к від 30.01.2019 "Про скорочення чисельності", про що свідчить його підпис на зворотній стороні наказу та підтверджує відсутність порушень при проведенні скорочення чисельності.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

29.05.2019 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позов залишено без руху.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 04.01.2011 року до 22.04.2019 року працював на посадах юрисконсульта та провідного юрисконсульта.

25.04.2019 року звільнено ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП.

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію.

Крім того, позивач підтверджує факт надання згоди на його звільнення первинної профспілкової організації Олександрійського УЕГГ ВАТ «Кіровоградгаз». Дані обставини визнаються сторонами, що не підлягає доказуванню згідно норм ст. 82 ЦПК України.

Скорочення посади провідного юрисконсульта Олександрійського УЕГГ проведено згідно Наказу Голови правління товариства №77/к від 23.01.2019 року «Про скорочення штату». П. 1.2. даного наказу внесено зміни до штатного розпису чисельності працівників Олександрійського УЕГГ на 2019 рік, скоротивши з 26.04.2019 року посаду провідного юрисконсульта - 1 штатна одиниця.

24.01.2019 року начальник Олександрійського УЕГГ звернулася до голови правління ВАТ «Кіровоградгаз» з листом, де просила зберегти посаду юрисконсульта в Олександрійському УЕГГ під час оптимізації та впорядкування структури товариства.

15.02.2019 року профком Олександрійського УЕГГ на засіданні вирішив надати згоду на звільнення працівників, зокрема ОСОБА_1 та порушив питання про необхідність звернення до керівництва ВАТ «Кіровоградгаз» стосовно збереження на підприємстві посад зокрема юрисконсульта.

Згідно наказу голови правління ВАТ «Кіровоградгаз» №485/к від 21.05.2019 року «Про внесення змін до штатного розпису», введено до штатного розпису Олександрійського УЕГГ посаду провідного юрисконсульта - 0,5 штатної одиниці.

Одразу дана посада запропонована позивачу та він згідно наказу №149-к від 23.05.2019 року прийнятий на посаду.

На момент розгляду справи позивач є працевлаштований на тій самій посаді та з умовами праці він погодився.

ОЦІНКА СУДУ

Підставою для звільнення 25.04.2019 року ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП згідно наказу №97-к від 22.04.2019 року стало скорочення чисельності працівників та зміна штатного розпису.

На спростування фактів викладених позивачем, відповідач надав копію попередження, яке отримав 11.02.2019 року особисто ОСОБА_1 , де зазначено, що 26.04.2019 року посада провідного юриста АУВ скорочується, а останній підлягає вивільненню 25.04.2019 року. У даному попередженні вказано, що у разі появи вакантних посад у штатному розписі Олександрійського УЕГГ, буде запропоновано роботу на підприємстві.

Обставини, які вказано у попередженні підтверджено свідками, які допитані під час розгляду справи, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також вони вказали про відсутність бажання та письмової заяви позивача щодо переведення його на посаду контролера з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду.

Таким чином, відповідач довів суду, що він виконав щодо позивача усі обов`язки, які передбачені чинним законодавством при звільненні працівника з роботи, зокрема, суду надано докази, що відповідач персонально попереджав позивача про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади та можливість займати іншу посаду.

За вимогами трудового законодавства роботодавець зобов`язаний запропонувати всі наявні вакансії щодо роботи, яку працівник може виконувати, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював та позивач обіймаючи посаду провідного юрисконсульта міг особисто знати таку інформацію та звернутися з заявою про переведення тощо.

Судом встановлено, що до штатного розпису у визначеному законом порядку на підставі рішень правління внесено зміни та підготовлено новий штатний розпис, який передбачав скорочення штату Олександрійського УЕГГ.

Оскільки ч. 3 ст. 64 ГК України вказане віднесено до повноважень підприємства, то суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже, зменшення кількості штатних одиниць є правом відповідача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц, провадження № 61-312св17, та від 06 лютого 2018 року у справі №696/985/15-ц, провадження №61-1214св18.

Доводи позивача щодо службової записки та резолюції судом до уваги не беруться, оскільки правового значення у вирішенні питання про звільнення його у зв`язку зі скороченням штату не мають.

Отже, суд приходить до висновку, що наказ №97-к від 22.04.2019 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП є законним, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Інші вимоги позивача є похідними від вимог про визнання незаконним наказу щодо звільнення та поновлення на роботі, а тому у зв`язку з відмовою задоволенню не підлягають.

НОРМИ ПРАВА

Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 8 ЦПК України вбачається, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно п. 1 ч. ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до частини першої статті 42-1 КЗпП України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що власник належно виконав вимоги Законодавства України щодо працевлаштування працівника у травні 2019 року та пропонував йому наявну на підприємстві роботу при скороченні у квітні 2019 року, тобто вакантну посаду - контролера, яку працівник міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, але він не прийняв пропозицію, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.07.2020 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА