ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1408/20 Справа № 215/3307/19 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач прокуратура Дніпропетровської області,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року про повернення позивачу позовної заяви, винесену суддею Лиходєдовим А.В. у місті Кривому Розі, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачу з підстав невиконання ухвали суду від 29 серпня 2019 року про усунення недоліків.

Позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 20 вересня 2019 року про повернення йому його позовної заяви про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та направити справу до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду по суті заявлених ним позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, повернувши йому позовну заяву з підстав невиконання вимог, викладених в ухвалі суду від 29 серпня 2019 року про залишення позову без руху, позбавив його права на доступ до правосуддя та порушив його конституційні права.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що він, знаходячись в місцях позбавлення волі не має змоги виконати вказівки суду, викладені в ухвалі без руху, зазначає, що йому невідомий його ідентифікаційний код, матеріали його особової справи також не містять таких відомостей, він не має можливості самостійно скласти розрахунок позову у відповідності до вимог ст..176 ЦПК України, оскільки юридично не обізнаний. Наголошує на тому, що його претензії стосуються прокуратури Дніпропетровської област,і де проводиться досудове розслідування і тому вся необхідна суду інформація може бути витребувана судом з прокуратури області. Окрім того, скаржник вказує, що він не володіє державною мовою, оскільки навчався в російській школі, проживав в Казахстані і українську мову не вивчав, а знаходячись в місцях позбавлення волі він позбавлений можливості забезпечити себе перекладачем та адвокатом, тому вважає, що оскаржувана ухвала суду грубо порушує його конституційні права щодо доступу до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач, прокуратура Дніпропетровської області просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану без змін.

При цьому, відповідач зазначає, що позивач, маючи статус засудженого має право на отримання правової допомоги від адвокатів або інших фахівців у галузі права, однак скаржником не зазначено в апеляційній скарзі, які саме обставини перешкодили йому скористатися правовою допомогою через адміністрацію установи виконання покарань, процесуальними кодексами та усунути, викладені в ухвалі суду від 29 серпня 2019 року зазначені судом недоліки позовної заяви.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема у п.6 ч. ст..353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в строк з 03.09.2019 р. по 20.09.2019 р. не усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 29.08.2019 р. про залишення апеляційної скарги без руху.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України).

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ОСОБА_1 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, реалізуючи своє право на захист, звернувся до суду із позовом, який за своєю формою та змістом викладений ним в міру його освіти та юридичної необізнаності, а відмінність бачення суду щодо повноти викладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також щодо зазначення доказів, які ці обставини підтверджують, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Таким чином, з поданої ОСОБА_1 позовної заяви, не вбачається наявності недоліків, про які було зазначено судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п.7 Постанови Пленуму №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Таким чином, позивач у своїй позовній заяві має зазначити саме засоби доказування, в яких містяться докази, що дозволять довести його правову позицію, і про які йому відомо.

Згідно законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є передчасним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Тернівського районного суду м Кривого Рогу від 20 вересня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року скасувати.

Матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: