печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року суддя Печерського районного суду міста Києва Писанець В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за їх позовом до публічного акціонерного товариству «Дельта Банк», про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовними вимогами до ПАТ «Дельта Банк», в яких просять визнати недійсним Договіркупівлі-продажу прав вимоги № 1, укладений 18 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Омега Банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в частині продажу (відступлення) права вимоги за:

-кредитним договором № 602-Ф від 31 травня 2006 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_1 );

-кредитним договором № 601-Ф від 31 травня 2006 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_4 (правонаступником якої є ОСОБА_2 );

-кредитним договором № 1054 від 24 грудня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 ;

-кредитним договором № 340-Ф від 08 червня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_1 );

-кредитним договором № 380-Ф від 27 липня 2005 року, укладений між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ТОВ «Кавицький» (правонаступником якого є ОСОБА_1 );

-кредитним договором № 379-Ф від 27 липня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_5 (правонаступником якої є ОСОБА_2 );

-кредитним договором № 377-Ф від 27 липня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_2 );

-кредитним договором № 378-Ф від 08 червня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_2 );

-кредитним договором № 599 від 30 листопада 2007 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький».

Між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький» в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами були укладені наступні договори іпотеки:

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 543 (предмет іпотеки: Нежилі приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень №42) - офіс, загальною площею 125,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 545 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по 9, 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ. «Г») загальною площею 273,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 );

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 547 (предмет іпотеки: нежитлові приміщення корпусу № 1 (один) літ. А, загальною площею 571,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 );

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 550 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187) (в літ. А) Магазин з продажу непродовольчих товарів, загальною площею 846,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 );

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 552 (предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері Б) - заклад торгівлі за адресою: АДРЕСА_4 , та складаються з: нежилого приміщення № 8 (підвал), прощею 80,8 кв.м., нежилого приміщення №10 (перший поверх), площею 126,4 кв.м., вітрини, площею 4,0 кв.м.; загальною площею 211,2 кв.м.);

-іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 554 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень №181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а (в літ. А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ).

Також між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений: Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 540 (предмет іпотеки: нежиле приміщення № 30 (в літ. «А»), загальною площею 286,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 ).

Також між ОСОБА_1 та ПАТ «СведБанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений Іпотечний договір від 06 серпня 2010 року за реєстровим № 1641 (предмет іпотеки: 1) земельна ділянка, загальною площею 0,1728 га, кадастровий номер: :04:016:0077, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7»; 2) земельна ділянка, загальною площею 0,4951 га, кадастровий номер: :04:016:0103, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7»; 3) земельна ділянка, загальною площею 0,5003 га, кадастровий номер: :04:016:0075, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7»).

Свої вимоги позивачі обґрунтовують порушенням їх прав, як споживачів, під час укладання Договорукупівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18 червня 2013 року, яке полягає в незаконності набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, зазначаючи, що умови оспорюваного договору протирічать Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відступлення права вимоги за кредитними договорами стало наслідком значного зменшення гарантій, що виникають за цими договорами у споживачів , на що не було дано згоду останніми.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Зокрема, до таких умов відносяться: надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

На думку позивачів, зменшення гарантій у споживачів зумовлюється наявністю таких додаткових повноважень у ПАТ «Дельта Банк» як право призупинити видачу кредиту (траншів), відмовити позичальнику у продовженні строку договору у зв`язку додатковими обставинами, збільшення розміру процентної ставки за кредитом, скорочення обсягу обов`язків у кредитора, збільшення переліку прав у кредитора. При цьому перелік прав у позичальників істотно скорочується у порівнянні із переліком прав, які мали позичальники до заміни кредитора. Також встановлюються додаткові заходи відповідальності позичальників у випадку невиконання зобов`язань за кредитними договорами.

Крім цього, позивачі заявляють, що кредитні договори були укладені протягом 2005-2007 років, проте під час укладення Договорукупівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18 червня 2013 року, первісним кредитором - ПАТ «Омега Банк» не було передано ПАТ «Дельта Банк» документів, які би підтверджували його вимоги до позивачів у розмірі, зазначеному в Договорікупівлі-продажу прав вимоги № 1. На момент передачі права вимоги за Договоромкупівлі-продажу прав вимоги № 1 неможливо було встановити дійсний розмір права вимоги, крім того, продавцем не було передано документів, які б підтверджували дійсність права вимоги, а також наявність взагалі будь-якої заборгованості перед ПАТ «Омега Банк», що підтверджує недійсність укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги.

Одночасно з пред`явленням позовних вимог позивачі просять забезпечити пред`явлений ним позов шляхом заборони відповідачу здійснювати розпорядження майновими правами по кредитним та іпотечних договорах та заборони на звернення стягнення на предмети іпотеки.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивачі зазначають, що на даний момент ПАТ «Дельта Банк» вчиняються дії щодо реалізації продажу активів ПАТ «Дельта Банк» на користь третіх осіб. На думку позивача, відчуження права вимоги за кредитними договорами при наявності вказаних порушень може призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам як позивача, так осіб, які придбають ці права вимоги і до яких позивачі в подальшому змушені будуть пред`являти позов про визнання недійсним договору щодо здійснення такого продажу.

Майно ПАТ «Дельта Банк» підлягає продажу на відкритих торгах (аукціоні) або шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Більше того, процедура продажу майна ПАТ «Дельта Банк» вже розпочалась та триває, підтвердженням чого є численні оголошення про проведення аукціону з реалізації активів ПАТ «Дельта Банк» на електронних торгових майданчиках, які опубліковані на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, існує висока вірогідність у здійсненні відчуження ПАТ «Дельта Банк» майнових прав по кредитним та іпотечним договорам на користь третьої особи.

Позивачі також заявляють, що виходячи з положень ст.ст. 33, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути відчужений на підставі іпотечних договорів та переданий у власність ПАТ «Дельта Банк» або будь-якій іншій третій особі. У випадку визнання недійсним Договорукупівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18 червня 2013 року договір щодо відчуження предмету іпотек на користь третьої особи також підлягатиме визнанню недійсним, що може завдати шкоди правам та інтересам дійсного власника та третій особі.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд також, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Встановлено, що були укладені Кредитні договори № 340-Ф від 08 червня 2005 року, № 380 від 27 липня 2005 року, № 379-Ф від 27 липня 2005 року, № 377-Ф від 27 липня 2005 року, № 378-Ф від 27 липня 2005 року, № 601-Ф від 31 травня 2006 року, № 602-Ф від 31 травня 2006 року, № 1054-Ф від 24 грудня 2007 року, № 599 від 30 листопада 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами був укладений перелік іпотечних договорів.

ПАТ «Дельта Банк» не є первісним кредитодавцем за вказаними кредитними договорами, а набув відповідні права вимоги на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, укладеного 18 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Омега Банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Згідно умов Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, укладеного 18 червня 2013 року продавцем було продано (відступлено) покупцю право вимоги за кредитними договорами згідно переліку, зазначеному в Додатку 1 до договору. Відповідно до положень Додатку 1 до вказаного договору, до переліку договорів, за якими передається право вимоги належать в тому числі і вказані кредитні договори.

На думку суду, реалізація права вимоги за відповідними кредитними договорами та подальше можливе їх відчуження може не лише утруднити, але й унеможливити виконання судового рішення та вплинути на майнові інтереси не лише позивача, а й інших осіб, у разі придбання права вимоги за вищевказаним кредитним договором, які не беруть участі у цьому судовому процесі. Таким чином, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім цього, суд бере до уваги, що у випадку задоволення позову та визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, укладеного 18 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Омега Банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у частині продажу кредитних договорів, у ПАТ «Дельта Банк» будуть відсутніми будь-які права вимоги за відповідними кредитними договорами, наслідком чого буде подальше визнання протиправними продажу права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на користь третіх осіб, а також скасування звернення стягнення ПАТ «Дельта Банк» на відповідні предмети іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Судом не встановлювалися будь-які заборони, посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб чи іншим уповноваженим особам приймати будь-які рішення чи вчиняти будь-які інші дії щодо ліквідації банку.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання гіпотетично позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки вжиття заходів забезпечення позову у даній справі не порушує встановлені Цивільним процесуальним кодексом України обмеження щодо діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Загальною декларацією прав людини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10 грудня 1948 року, гарантовано забезпечення і розвиток прав людини та основоположних свобод, та зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі Delcourtv. Belgium зазначено, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Belletv. France визначено, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, тобто особа повинна отримати реальний результат від такого звернення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети. При цьому досягнення вказаної мети є неможливим без застосування заходів, передбачених законодавством країн-учасниць Конвенції, до яких зокрема, належать і заходи забезпечення позову (див. Prince Hans-Adam IIof Liechtenstein v. Germany).

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Заборонити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (або будь-якої їх частини) за Кредитним договором № 602-Ф від 31 травня 2006 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ); права вимоги за Кредитним договором № 1054-Ф від 24 грудня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 ; права вимоги за Кредитним договором № 340-Ф від 08 червня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ); права вимоги за Кредитним договором № 380 від 27 липня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ТОВ «Кавицький» (правонаступником якого є ОСОБА_1 ); права вимоги за Кредитним договором № 379-Ф від 27 липня 2005 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_5 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ); права вимоги за Кредитним договором № 377-Ф від 27 липня 2005 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); права вимоги за Кредитним договором № 378-Ф від 27 липня 2005 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ); права вимоги за Кредитним договором № 601-Ф від 31 травня 2006 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ); права вимоги за Кредитним договором № 599 від 30 листопада 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ТОВ «Кавицький».

Заборонити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ), вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення в будь-який спосіб на предмети іпотеки (або їх частину) за Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 543,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 545,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 547,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 550,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 552,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 554,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Кавицький»; Іпотечним договором від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 540,укладеним між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 (правонаступником якої є товариство з обмеженою відповідальністю «Кавицький»); Іпотечним договором від 06 серпня 2010 року за реєстровим номером 1641,укладений між публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 .

Стягувачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Боржник - ПАТ «Дельта Банк» (01133 м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Суддя В. А. Писанець