Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7535/19
Номер провадження: 2/225/129/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Скиба М.М.,

за участю

секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2019 року Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач ОСОБА_4 має неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте хлопець з матір`ю не мешкає протягом остванніх трьох років. Згідно інформації закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області від 26.06.2019 протягом останніх трьох років хлопець проживає з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 не займається вихованням сина, не цікавиться його здоров`ям та навчанням, не приділяє уваги, не проводить з дитиною вільний час, не піклується про фізичний та духовний розвиток Олейнікова Нікіти, зловживає спиртними напоями, матеріально дитину не утримує. ОСОБА_4 у присутності начальника служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області 27.06.2019 року власноруч написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Представник позивача - служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі, проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 не заперечувала.

Неповнолітній ОСОБА_3 до судового засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_4 відносно нього батьківських прав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надала показання, що ОСОБА_3 є її онуком. Протягом трьох років він проживає разом з нею, навчається у школі, вона займається його вихованням та несе витрати на його утримання. Відповідач не виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком та успіхами в навчанні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Жодних перешкод у спілкуванні відповідача з ОСОБА_3 ОСОБА_2 не чинить.

Суд, вислухав пояснення учасників справи, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.ї

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд зазначає, що між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю вказана ОСОБА_4 , запис про батька внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України.

В той же час, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_3 , протягом останніх трьох років проживає з ОСОБА_2 Мати неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 протягом останніх декілька років школу не відвідувала, на батьківські збори не приходила, життям та навчанням сина не цікавилась, що підтверджено повідомленням ЗЗСО І -ІІ ступенів №2 Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 від 24.07.2019, складеного завідувачем сектору реєстрації місця проживання ВЦА м . Торецьк, у присутності трьох сусідів, до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 потрапити не вдалось, але зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у квартирі неохайно, брудно, умов для проживання дитини не має.

З акту відвідування родини від 14.08.2019, складеного начальником служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк у присутності спеціалістів служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк, вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в квартирі продукти харчування для дітей відсутні, холодильник не працює, в квартирі брудно, антисанітарні умови.

Відповідно до характеристики з місця проживання на ОСОБА_4 , остання характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням сина ОСОБА_3 , дитина мешкає з бабусею ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14.08.2019 складеного начальником служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк у присутності спеціалістів служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 мешкає з бабусею ОСОБА_2 , в квартирі створені всі належні побутові умови для проживання та навчання дитини.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 27.06.2019 складеного начальником служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк у присутності спеціалістів служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що в квартирі за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 незадовільні житлово-побутові умови, безлад, сморід в кімнатах, постільна білизна, продукти харчування відсутні, всюди брудні речі.

З Висновку Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області від 29.10.2019 №15 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 вбачається, що зазначений орган вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, суд бере до уваги той факт, що відповідач визнала позовні вимоги, не оспорювала факт невиконання нею батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідач свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, в числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

В силу положень Закону і роз`яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

За положеннями ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що відповідач працездатна, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до її доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач, будучи матір`ю ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач відповідно до закону повинна нести обов`язок по утриманню дитини.

Проаналізував надані сторонами в силу ст.81 ЦПК України докази, оцінив їх у сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 , маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд, визнає обґрунтованими позовні вимоги ВЦА м . Торецьк про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні ОСОБА_3 .

Крім того, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 (місце знаходження: Донецька АДРЕСА_5 а, ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію м. Торецьк Донецької області протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку на них аліментів відповідачем.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.01.2020 року.

Суддя М.М. Скиба