Справа № 274/4954/19
Провадження № 2/0274/445/20
Рішення

Іменем України

14.01.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивача Гуменюка О.В. , представника відповідача Шульги О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про звільнення майна з-під арешту, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2019 року представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Гуменюк О.В. звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить звільнити з-під арешту квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови державного виконавця Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області Костюк В.В. №АЕ776933 від 15.11.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом №2-646, виданим Бердичівським міськрайонним судом 15.10.2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості за кредитним договором в сумі 30429,67 грн., яке 28.02.2012 р. було направлено до Корольовського районного відділу ДВС м. Житомира для виконання за належністю, де 22.03.2012 р. було відкрито виконавче провадження, 27.12.2017 р. винесено постанову про повернення ввиконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення.

Разом з тим, під час перебування даного виконавчого провадження на виконанні Бердичівського МРВ ДВС державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АЕ №776933 від 15.11.2010 року. Повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державним виконавцем не було знято арешт на майно та оголошення заборони на його відчуження. Повторно на примусове виконання до відділу ДВС вищезазначений виконавчий лист стягувач не подавав.

Представник зазначає, що оскільки виконавчий лист не перебуває на виконанні, реальне примусове виконання за виконавчим листом не здійснюється. Державний виконавець позбавлений права вчиняти будь-які дії щодо його примусового виконання, в тому числі звертати стягнення на майно боржника.

23.07.2019 р. позивачка ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом отримала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка є єдиним житлом і сума стягнення не перевищує розміру 20 мінімальних заробітних плат.

Представник зазначає, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти накладений ним арешт, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту у випадках повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто вирішити питання зняття арешту в позасудовому порядку неможливо. У зв"язку з чим, порушено майнові права позивачки, які підлягають відновленню.

14.01.2020 р. на електронну адресу суду від представника відповідача ПАТ "КБ "Надра", діючого на підставі довіреності, Шульги О.М. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 по цивільній справі № 274/4954/19.

Згідно якого представник відповідача вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, тому просить ухвалити рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, представник зазначає, що позивач ОСОБА_2 не довела та не надала суду належних і допустимих доказів, що свідчать про порушення її майнових прав саме відповідачем ПАТ «КБ «Надра» і третьою особою. Також посилання позивача на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу звернення до суду є безпідставним, тому як дана норма чинного законодавства не надає позивачу ОСОБА_2 право звернення до суду. Зазначена стаття надає право звернення до суду особі, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. При цьому, позивач ОСОБА_2 в даному випадку є боржником, на майно якого в рамках виконавчого провадження було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Також державний виконавець під час повернення виконавчого листа стягувачу, не зобов`язаний був знімати арешт з майна боржника ОСОБА_2 , тому як чинним законодавством чітко встановлено його обов`язки і випадки, в яких він зобов`язний знімати арешт.

Також представник зазначає, що, дійсно, 27.12.2017 р. державним виконавцем Корольовського відділу ДВС м. Житомир винесено Постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, зі змісту якої вбачається, що виконавчий документ стягувачем може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 27.12.2020 року.

Згідно листа Корольовського ВДВС від 17.05.2019 року №8.22-29/23/1/2019/41110 державним виконавцем зазначеного відділу ДВС в межах виконавчого провадження АСВП №31859388 арешт на майно боржника не накладався.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, повернення виконавчого листа стягувачеві не є підставою для закінчення виконавчого провадження (крім випадку коли повернення виконавчого документа на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» лише у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв" язку із закінченням виконавчого провадження.

Позивач ОСОБА_2 є стороною виконавчого провадження, на яку при примусовому виконанні судового рішення покладені обтяження для виконання покладених зобов`язань, оскільки рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2019 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 30009 грн. 57 коп. та 420 грн. 10 коп. не виконано, борг не погашений. Крім того, згідно розрахунку заборгованості від 16.08.2019 р. у позивача ОСОБА_2 перед відповідачем ПАТ «КБ «Надра» існує заборгованість у розмірі 119 817,26 грн.

Тому відповідач ПАТ «КБ «Надра» вважає, що право позивача ОСОБА_2 , як сторони виконавчого провадження, є не порушеним, оскільки наявність арешту викликано необхідністю виконання зобов`язання перед ПАТ «КБ «Надра», яке станом на день розгляду справи є невиконаним позивачем перед відповідачем.

Також твердження позивача ОСОБА_2 , що успадкована нею квартира є її єдиним житлом не підтверджена належними та допустими доказами. Адже, згідно листа КП «Бердичівське МБТІ» від 06.08.2019 р. №425, станом на 31.12.2012 р. квартира АДРЕСА_2 , була зареєстрована за ОСОБА_3 . Таким чином, даний доказ свідчить, що певна квартира на певну дату зареєстрована за певною особою, а не про те, що успадкована позивачем квартира є її єдиним житлом.

Крім того, на момент накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, державний виконавець керувався нормами чинного законодавства, які діяли на той час.

За таких обставин відповідач ПАТ «КБ «Надра» не вбачає правових підстав для звільнення з-під арешту квартири, що була успадкована позивачкою ОСОБА_2 у 2019 році, оскільки позивачка не довела факт порушення її майнових прав відповідачем та третьою особою.

Таким чином, з наведеного слідує, що накладений на квартиру арешт, накладений в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа. На даний час виконавчий лист повернуто стягувачу, примусове виконання вказаного виконавчого листа не здійснюється, а арешт, накладений на майно боржника, залишається чинним. Зобов`язання, в забезпечення виконання якого накладався арешт старшим державним виконавцем Бердичівського МРВ ДВС не виконано. Строк звернення з виконавчим листом до органів державної виконавчої служби не сплинув.

Отже, вище наведене свідчить про безпідставність позовних вимог і про недоведеність позивачем факту порушення її прав з боку відповідача ПАТ «КБ «Надра» та третьої особи.

Відзив долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гуменюк О.В. вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Додатково суду пояснив, що позивачка не оскаржує дії державного виконавця, вона вважає їх законними, арешт накладено в межах виконавчого провадження правомірно, однак він є неналежним способом забезпечення виконання рішення суду, оскільки сума боргу є значно меншою вартості квартири. На даний час дійсно існує заборгованість у позивачки перед відповідачем, однак якщо звільнять квартиру з -під арешту, вона буде мати змогу її продати та погасити борг.

Представник відповідача ПАТ "КБ "Надра" Шульга О.М. заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2010 року, справа № 2-646/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк " Надра" 30009 грн. 57 коп. боргу та 420 грн. 10 коп понесених судових витрат по сплаті держмита та інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи ( а.с. 7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єктів, встановлено, що 17.11.2010 за № 10497774 реєстратором : Житомирська філія державного підприємства " Інформаціний центр " Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 776933, 15.11.2010, Відділ ДВС Бердичівського МРУЮ, ст. державний виконавець Костюк В.В. накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 . 25.10.2014 року державним реєстратором Москальовою М.С., Бердичівського МРУЮ Житомирської області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серія та номер : 45177997, виданого 23.10.2014, видавник : Шатило Ю.В., відділ ДВС Бердичівського МРУЮ, Житомирської області, накладено арешт на майно ОСОБА_2 в інтересах ПАТ КБ " Приватбанк" ( а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2019 року ОСОБА_2 отримала у спадщину після ОСОБА_5 , квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.9-11).

Як вбачається з листа Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира від 17.05.2019 року, на примусовому виконанні в даному відділі перебувало виконавче провадження за № 31859388, з виконання виконавчого листа № 2-646, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 15.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ " Надра" боргу в сумі 30429,67 грн. Виконавчий документ надійшов до відділу з Бердичівського МРВ ДВС 16.03.2012 року за місцем фактичного проживання боржника. 22.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України " Про виконавче провадження" у зв"язку з відсутністю у боржника майна та коштів на які можливо звернути стягнення ( а.с. 13-14).

Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 27.12.2017 року, судом встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред"явлений для виконання в строк до 27.12.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 05.11.2019 року позивачка має заборгованість перед банком в розмірі 119817 грн. 26 коп.

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.1,2,5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 3 червня 2016 року №5, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У разі, якщо опис та арешт майна проводиться державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник ( учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`явити такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Отже, законодавством передбачена можливість захисту майнових прав особи, яка не є стороною виконавчого провадження, та на майно якої накладений арешт. Такий захист здійснюється шляхом пред`явлення власником майна позову про зняття арешту з майна.

Будучи боржником у виконавчому провадженні, ОСОБА_2 вправі здійснювати захист своїх прав у спосіб, передбачений розділом VII ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову про зняття арешту з належного їй майна.

Крім того, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що ними не були порушені права позивачки, як сторони виконавчого провадження, оскільки наявність арешту викликано необхідністю виконання зобов"язання перед ПАТ КБ " Надра", яка станом на день розгляду справи, є не виконаним позивачкою. На момент накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, державний виконавець керувався нормами чинного законодавства, які діяли на той час.

Враховуючи вище наведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 відповідачем ПАТ КБ " Надра " не порушувались в процесі виконання рішення суду від 22.07.2010 року, даний позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12-13,76-81,141,258-259,263-265,268,271,273,354 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2020 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко