КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
судді Київського апеляційного суду Лапчевської О.Ф.
справа № 753/9838/18
у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року /суддя Рудюк О.Д./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Лівобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення факту батьківства померлої особи.
Позивач звернулася з вимогами встановити факт батьківства ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_5 ; визнати ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Зобов`язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 3058 від 04.09.2013 року про народження ОСОБА_5 , а саме: змінити запис в графі «батько» з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України» та запис в графі «прізвище дитини», вказавши прізвище батька - « ОСОБА_4 » та стягнути судові витрати.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 3058 від 04.09.2013 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: змінити запис в графі «батько» з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України» та запис в графі «прізвище дитини», вказати вказавши прізвище батька - « ОСОБА_4 ». /т. 2 а.с. 212-217/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, у довідці за результатами генотипування зразків не вказано ідентифікуючих даних осіб, у яких такі зразки відбирались, а зазначені лише коди, а відповідно до листа ТОВ "Медичний центр ІГР" від 27.09.2019 "особи, у яких відбирались зразки за вказаними в ухвалі кодами не встановлювались. У заяві від 31.10.2013 р. про проведення дослідження методом генотипування зразків у графі підпис батька ("подпись отца") будь-який підпис взагалі відсутній. Внизу аркуша наявний лише підпис та печатка медичної установи, які підтверджують конфіденційність наданої інформації та її надійне зберігання. У заяві від 31.10.2013 р. зазначено, що забір крові відбувається анонімно. У листі ТОВ "Медичний центр ІГР" від 27.09.2019 р. прямо зазначено, що ТОВ Медичний центр ІГР" не є експертною установою та не проводить експертиз по встановленню батьківства. Таким чином, судом першої інстанції було проігноровано, що у матеріалах справи відсутній висновок експертизи або інший письмовий доказ, який дозволяв би достовірно встановити походження ОСОБА_5 від ОСОБА_4 . Отже, висновок суду про встановлення батьківства ґрунтується винятково на показаннях одного свідка та фотографіях, наявних у матеріалах справи. Також наголошувала, що фотографії у матеріалах справи не є доказом спільного виховання дитини позивачем та ОСОБА_4 , оскільки не підтверджують виконання обов`язку батьків щодо виховання у розумінні Сімейного кодексу України. Перерахування коштів на утримання може бути підтверджено тільки платіжними документами, у яких зазначено призначення платежу. З огляду на це, апелянт вважає, що показання свідка ОСОБА_8 та фотографії не відповідають критеріям достатності і достовірності для підтвердження факту батьківства ОСОБА_4 .

За наслідками розгляду апеляційної скарги, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Вважаю, що погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційним судом рішення не обґрунтовано, з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, виходив із того, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують батьківство ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 , а тому позов про встановлення факту батьківства та визнання батьком є обґрунтованим, законним та доведеним.

Водночас, суд взяв до уваги довідку № 72 від 09.07.2015 р. за результатами генотипування зразків, заяву від 31.10.2013 р. про проведення дослідження методом генотипування зразків та лист ТОВ "Медичний центр ІГР" від 27.09.2019 р. та зазначив, що вказані докази у своїй сукупності підтверджують походження дитини ОСОБА_5 від ОСОБА_4 /т. 1 а .с. 39/

З таким висновком погодитись не можна з огляду на таке.

У довідці за результатами генотипування зразків не вказано ідентифікуючих даних осіб, у яких такі зразки відбирались, а зазначені лише коди, а відповідно до листа ТОВ "Медичний центр ІГР" від 27.09.2019 р. особи, у яких відбирались зразки за вказаними кодами не встановлювались, яким чином відбирались зразки встановити не можливо, так як медична інформація стосовно цього не збереглася. /т 2 а.с. 134/.

У заяві від 31.10.2013 р. про проведення дослідження методом генотипування зразків у графі підпис батька ("подпись отца") будь-який підпис взагалі відсутній. Внизу аркуша наявний лише підпис та печатка медичної установи, які підтверджують конфіденційність наданої інформації та її надійне зберігання /т. 2 а. с. 38/.

У цій же заяві зазначено, що забір крові відбувається анонімно, а особи ознайомлені з тим, що відповідний висновок не є документом для суду /т. 2 а. с. 38/.

У листі ТОВ "Медичний центр ІГР" від 27.09.2019 р. прямо зазначено, що ТОВ "Медичний центр ІГР" не є експертною установою та не проводить експертиз по встановленню батьківства.

Відповідно до ст.ст. 7, 7-1 ЗУ «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Підставою для отримання висновку спеціаліста при з`ясуванні обставин вчинення кримінального проступку є запит службової особи підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, уповноваженої особи іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, проведення судово-медичної експертизи здійснюється фахівцями державних установ судово-медичних експертиз МОЗ України.

Проведення судово-медичних експертиз може здійснюватися на підприємницьких засадах на підставі ліцензії, що видається МОЗ України.

Судовими експертами можуть бути особи, що володіють спеціальними знаннями для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, які внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Атестовані судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Таким чином, судом першої інстанції, як і колегією суддів апеляційного суду було проігноровано, що у матеріалах справи відсутній висновок експертизи або інший письмовий доказ, який дозволяв би достовірно встановити походження ОСОБА_5 від ОСОБА_4 .

Згідно з правовою позицією КЦС ВС у справі № 757/26284/14-ц від 06.11.2019 р. доказами у такій категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Крім того, за правилами частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Таким чином, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, доходжу висновку, що колегією при розгляді справи не враховано всіх обставин справи, а рішення суду першої інстанції не є достатньо обґрунтованим і підлягало скасуванню, водночас, позов не підлягав задоволенню у зв`язку з відсутністю достатніх та переконливих доказів задля встановлення факту батьківства.

Суддя Лапчевська О.Ф.