Справа № 610/691/20
№ 2/610/365/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Храмцова В.Б.
за участю секретаря судового засідання Турченкової О.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася у суд з позовом до відповідача, військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд, стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди розмір ринкової вартості автомобілю МАЗ 500А, державний № НОМЕР_2 на момент ушкодження 57877,79 грн., вартість витрат на експертний висновок щодо визначення вартості матеріальних збитків 1544,40 грн., а всього в сумі 59422,19 грн. а також моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що їй завдана шкода внаслідок вибухів боєприпасів які зберігались на території військової частини та пожежі в м.Балаклія Харківської області, під час розльоту боєприпасів на автомобілі МАЗ 500А, державний номерний знак НОМЕР_2 який належить позивачу на праві власності, виникла пожежа.
Позивач в судовому підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Представник відповідача , у поданих запереченнях та у судовому засіданні, просив в задоволені позову відмовити, при цьому визнав факт пожежі та детонації боєприпасів 23.03.2017р. які знаходились на території військової частини, однак вказав, що на теперішній час не встановлені причини, що відбулися раніше або пожежа потім внаслідок неї детонація боєприпасів, або спочатку детонація потім пожежа. Також вказав, що відповідати за наслідки вибуху військових боєприпасів від 23.03.2017р. повинно Міністерство оборони, як уповноважений орган державного управління. Розмір шкоди позивачем не доведений.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Сторонами не оспорюється, що 23.03.2017р. на території військової частини НОМЕР_1 відбулися вибухи боєприпасів та сталася пожежа.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 від 14.08.1999р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до договору про надання стоянки для автомобіля № 1-15 від 01.01.2015р. ОСОБА_3 надано місце для стоянки автомобіля марки МАЗ-500 А, д.н.з. НОМЕР_4 , на території за адресою: АДРЕСА_1 .
За актом про пожежу від 05.05.2017 року, складного комісією у складі: провідного інспектора Балаклійського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області лейтенант служби цивільного захисту Пишняк А.М., визначена ймовірна причина пожежі від 23.03.2017р. о 14:40 год., внаслідок якої знищено майно власника: автомобіль МАЗ 500-А, державний № НОМЕР_2 . Причина пожежі - потрапляння відкритого джерела вогню, внаслідок вибуху бойових снарядів.
На теперішній час відбувається досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000104 за фактом вибухів боєприпасів 23.03.2017р. на території військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з копією свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля МАЗ 500А, державний № НОМЕР_2 .
За висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №8605, проведеного експертом Власовим О.Ю., вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля МАЗ 500А, державний № НОМЕР_2 під час вибуху боєприпасів 23.03.2017р., складає 57877,79 грн.
Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів.
Виходячи з наведеного з урахуванням зазначених письмових доказів, відсутності їх спростування, суд вважає доведеною спричинення шкоди позивачу знищенням його автомобіля МАЗ 500А, державний № НОМЕР_2 , внаслідок вибухів боєприпасів (бойових снарядів) та пожежі на території військової частини НОМЕР_1 23.03.2017р., в розмірі 57877,79 грн.
Посилання відповідача на те, що експертне дослідження є неналежним доказом, оскільки містить суперечності, а саме, що в мотивувальній частині вказано автомобіль «Toyota Corolla 1.6» - замість МАЗ 500А, суд вважає опискою, оскільки у висновку експертного дослідження зазначено автомобіль МАЗ 500А. Більш того вказаний висновок узгоджується із іншими наданими доказами, не спростований відповідачем.
Ст. 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Ст. 3 цього Закону встановлено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки - боєприпасів, що зберігалися на території військової частини НОМЕР_1 є військова частина, тому в силу ст.1187 ЦК України відповідальність по відшкодуванню шкоди, спричиненої позивачу повинна нести військова частина, яка має статус юридичної особи, а тому слід стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 59422, 19 грн., розмір шкоди підтверджується висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 8605 від 31.08.2017 року. Аналогіча правова позиція ухвала Вищого спеціалізованого суду України від 22.08.2017 року по справі № 243/10982/15.
Ст. 3 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України зі оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.
Ст. 14 ЗУ «Про Збройні Сили України» також визначено, що майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на оперативного управління.
В свою чергу, ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України визначено, що правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником(уповноваженим ним їм) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим сом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач своє право на відшкодування моральної шкоди обґрунтовувала тим, що автомобіль, повністю знищений. Це значно підвищує міру душевного хвилювання позивача , адже вона була змушена змінити своє повсякденне життя. Позивач повинна була витрачати багато часу на звернення до органів державної влади, районного відділу ГУ ДСНСУ у Харківській області, міської ради, витрачала особистий час та кошти для отриманні правової допомоги, покупку необхідних речей замість пошкоджених, це привело до порушення нормальних життєвих зв`язків та завдавало йому моральних страждань. Залишившись без автомобіля, який був фізично знищений, позивач не мала можливості його експлуатувати, крім того автомобіль був певним джерелом доходу. Позивач нервує через неможливість користуватись автомобілем для сімейних потреб та для роботи, це завдає їй багато незручностей, доводиться докладати додаткових зусиль для організації її життя. Також внаслідок вказаної події виникли психотравматичні фактори, що потягли за собою негативні емоції та переживання, призвели до погіршення стану здоров`я, оскільки було порушено звичайний уклад життя, що суттєво вплинуло на ведення громадського життя позивача та призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань. Через знищення автомобіля вона постійно занепокоєна, хвилюється, де знайти кошти на придбання автомобіля. Позивач вимушена була витрачати свій час для звернення за юридичною допомогою.
Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України.
Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Але, з врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є недоведеним та таким, що не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд враховує обставини справи та вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у знищенні автомобіля, і цей факт спричинив їй моральні страждання, що підтверджується актом про пожежу від 05.05.2017 року Балаклійського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області, визначена ймовірна причина пожежі від 23.03.2017р. о 14:40 год., внаслідок якої знищено майно власника: автомобіль МАЗ 500А, державний № НОМЕР_2 , проте, доказів, які б обґрунтували заявлену позивачем суму у 100000 гривень, суду не надано і, враховуючи, що частково моральна шкода відшкодована самим фактом встановлення судом справедливості у справі, розмір відшкодування за такі моральні страждання суд визначає, керуючись принципами справедливості, виваженості та розумності в розмірі 30000 гривень.
Витрати за проведення експертизи у розмірі 1544, 40 ( одна тисяча п`ятсот сорок чотири гривні сорок копійок), слід стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача.
Судові витрати слід стягнути відповідно до ст.141 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245 ЦПК України,
вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 57877, 79 ( п`ятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень сімдесят дев`ять копійок) та моральну шкоду в розмірі 30000 гривень (тридцять тисяч гривень), а також витрати за проведення експертизи у розмірі 1544, 40 ( одна тисяча п`ятсот сорок чотири гривні сорок копійок).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Суддя