Справа № 210/3205/20
Провадження № 2/210/1592/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" липня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що з 19.06.2017р. згідно з розпорядженням № 869 від 16.06.2017р. позивач був прийнятий на роботу на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибиральником гарячого металу 3 розряду в сортопрокатний цех №1. 01.07.2019р. його було переведено вальцювальником стана гарячого прокату 5 розряду у тому ж цеху. 14 листопада 2019 року близько 15 години 25 хвилин з позивачем, який працював в умовах дії шкідливих та небезпечних факторів, стався нещасний випадок на виробництві, а саме ліва рука позивача, на яку була одягнена брезентова рукавиця, потрапила між валком кліті №14 та роликом привалкової арматури кліті №14, в результаті чого пальці лівої руки були короткочасно затиснуті між валком кліті №14 та роликом привалкової арматури кліті №14. Внаслідок нещасного випадку позивач отримав тяжку поєднану травму лівої кисті: трикупольний відрив третього пальця на рівні голівки проксимальної фаланги, відкритий перелом середньої фаланги третього пальця, відкриті вивихи дистальних фаланг другого та четвертого пальців, рвано-розчавлені рани тильної поверхні лівої кисті, дефекти м`яких тканин другого, третього, четвертого пальців; субдекомпенсоване порушення переферичного кровообігу м`яких тканин другого, третього, четвертого пальців лівої кисті; порушення функції захвату та утримання предметів 3 ступеня, переніс три операції: 14.11.2019 з первинної хірургічної обробки ран пальців лівої кісті, вправлення вивиху дистальних фаланг другого і четвертого пальців, формування культі третього пальця на рівні п`ясткової кістки; 03.12.2019 р. з висічення та видалення нежиттєздатних м`яких тканин лівої кисті, формування культів другого і четвертого пальців, невільної шкірної пластики дефекта м`яких тканин абдомінальним лоскутом; 24.12.2019р. з відсічення живильної ніжки абдомінального лоскута, адаптації лоскута культів, торцевої поверхні другого, третього, четвертого пальців лівої кісті.

Висновком МСЕК позивачу з 03.03.2020р. по 10.03.2021р. первинно встановлено 3 групу інвалідності з протипоказанням важкої фізичної праці, роботи з навантаженням на ліву руку, а також роботи з точною координацією рухів. Окрім того, згідно з висновком МСЕК від 03.03.2020р. позивачу по 10.03.2021р. встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 %.

Внаслідок трудового каліцтва від нещасного випадку на виробництві позивачу спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що через ампутацію пальців лівої руки він відчував сильний біль та відчуває фантомні болі, має складнощі з задоволення елементарних повсякденних побутових потреб, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, потребує соціальної адаптації та реабілітації.

Вважає винним в отриманих захворюваннях та травмах відповідача. В зв`язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 250 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Ухвалою суду від 05.06.2020 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 05.06.2020 р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що оскільки працівник несе повну відповідальність за свою працю та здоров`я. Причиною настання нещасного випадку на виробництві було невиконання вимог інструкції з охорони праці для вальцівника стана гарячого прокату сортопрокатного цеху №1 ОП.081.03.19- ОСОБА_1 , а саме пунктів 3.4.3. і 3.6.7. Нещасний випадок стався саме з вини позивача. Настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку та у прямій залежності від дій потерпілого, який порушив правила безпеки з охорони праці. Крім того, розмір моральної шкоди не обґрунтований, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив на позовну заяву, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 19.06.2017р. згідно з розпорядженням № 869 від 16.06.2017р. був прийнятий на роботу на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибиральником гарячого металу 3 розряду в сортопрокатний цех №1. 01.07.2019р. його було переведено вальцювальником стана гарячого прокату 5 розряду у тому ж цеху (а.с.11-13).

Відповідно до Акту №18 розслідування нещасного випадку, що стався 14.11.2019 року о 15 год. 25хв. встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків згідно режиму роботи підприємства. Крім того, пунктом 5 Акту зазначено, що основною причиною настання нещасного випадку було невиконання вимог інструкції з охорони праці для вальцівника стана гарячого прокату сортопрокатного цеху №1 ОП.081.03.19, а саме пунктів 3.4.3 і 3.6.7, а супутніми причинами були визнані невиконання посадових обов`язків змінним майстром основної виробничої дільниці та старшим майстром основної виробничої дільниці сортопрокатного цеху №1, які не забезпечили безпечну організацію та проведення робіт підлеглим персоналом відповідно вимогам правил та інструкцій, не забезпечили безпечну експлуатацію підвідомчого обладнання (а.с.18-19).

Крім того, з вищезазначеного акту п. 7 слідує, що комісія з розслідування нещасного випадку дійшла остаточного висновку, що нещасний випадок з вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду сортопрокатного цеху№1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 03.03.2020р. позивачу з 03.03.2020р. по 10.03.2021р. первинно встановлено 3 групу інвалідності з протипоказанням важкої фізичної праці, роботи з навантаженням на ліву руку, а також роботи з точною координацією рухів. Окрім того, згідно з висновком МСЕК від 03.03.2020р. позивачу по 10.03.2021р. встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40%. (а.с.22-23).

Окрім того, в матеріалах справи знаходяться виписні епікризи позивача, які свідчать про постійні лікування останнім, що само по собі і є доказом постійних моральних страждань.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представника відповідача про те, що саме через дії самого позивача, невиконання вимог інструкції йому було спричинено ушкодження є неприйнятними згідно наступного.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 7 Акту (а.с.19) встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того,статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно дост.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом розслідування нещасного випадку Форми Н-1/П від 25.11.2019 року встановлено та підтверджено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом..

При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи (а.с. 21,22,23,24).

Суд також не може не брати до уваги вік позивача, який у віці 24 роки отримав важкі травми, наслідки яких його будуть переслідувати все життя. Крім того, суд звертає увагу, що позивач одружений та має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Виходячи з норм ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно доч.1ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

При вирішенні спору по суті вимог, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо вини позивача в отриманні ним травм через недотримання інструкцій з охорони праці, оскільки вказані обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Також, суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з отриманими ушкодженнями було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабістю, втомою, болями. Позивач переніс три оперативні втручання та ампутації трьох пальців лівої руки.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих ушкоджень порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав ушкодження через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, втрата працездатності, каліцтво, отримання захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 60 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ст.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.3,43,46 Конституції України, ст.ст.4,12,13,76-83,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) потерпілого від нещасного випадку на виробництві моральну шкоду в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч гривень) грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (,50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко