21.10.2020 Єдиний унікальний № 371/898/20
Провадження №2-о/371/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2020 року м.Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Гаврищука А.В.,

за участі секретаря судового засідання Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миронівський районний відділ Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - представник заявника) 17 вересня 2020 року звернувся до суду в інтересах заявника ОСОБА_1 (далі - заявник) із заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року.

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, 18 лютого 2020 року, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», звернувся до Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Листом Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №80.3237-98/80.3237.1-20 від 12 червня 2020 року заявнику повідомлено, що до його заяви не додано документ, що слугує підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням та те, що відповідно до п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республік, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки для оформлення набуття громадянства України відповідне рішення суду.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новокраснянка Кремінського району Луганської області, на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечував, обставини викладені в заяві підтвердив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Москва, є громадяном Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта, з перекладом (а.с. 7-9).

Батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_5 (батько), росіянин та ОСОБА_6 (мати), росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 3 листопада 1979 року відділом ЗАГС Тимірязєвського району, Москва, з перекладом (а.с.10-12).

Мати заявника ОСОБА_6 змінила своє дівоче прізвище після укладання шлюбу 23 червня 1979 року з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується довідкою про укладення шлюбу № 191 виданою 4 лютого 2020 року, з перекладом (а.с.16-18).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 4 лютого 1958 року Бюром ЗАГС Мелеузівського району, БАРСР, ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 від батьків: ОСОБА_3 , росіянина та ОСОБА_10 , росіянки (а.с. 13-15).

Як вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим, Виконавчим комітетом Новокраснянської сільської ради Кремінського району Луганської області,складено актовий запис № 6. Батьком записаний ОСОБА_11 , українець. (а.с. 20)

6 квітня 1978 року ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року. 13 грудня 1983 року була вклеєна фотокартка, у зв`язку з досягненням 45 років, що підтверджується заявою про видачу паспорта серії НОМЕР_2 та повідомленням Управління ДМС України в Луганській області (а.с. 22-23, 25).

Згідно листа Новокраснянської сільської ради Кремінського району Луганської області від 16.09.2020 №02-22/275 на запит адвоката Хотульова О.І. встановлено, що за період з 1938 по 24.08.1991 року, громадянин України ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживав та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Новокраснянка Кремінського району Луганської області, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно від 14 лютого 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), дід заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Новокраснянка, Кремінського району, Луганської області (а.с. 19).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків.

Частинами 1, 2 та 3 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Наведені судом докази є належними та достовірно свідчать про наявність родинного зв`язку заявника із його ділом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований, проживав та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Новокраснянка, Кремінського району, Луганської області, Україна.

Заявник має намір отримати громадянство України, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», звернувся до Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про набуття громадянства України. Листом від 12.06.2020 року йому було відмовлено, так як, в матеріалах справи відсутній документ, що слугує підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням. Разом з цим передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки для оформлення набуття громадянства України надається рішення суду (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ст. 6 ЗУ «Про громадянство України», громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя.

Відповідно із ст. 8 ЗУ «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно пункту 29 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 вищезазначеного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, на підставі зібраних письмових матеріалів, судом було достовірно встановлено факт родинних відносин, який в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а саме, що дід заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Новокраснянка Кремінського району Луганської області, постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 12,13, 76-81, 263-265, 273, 293, 315-317, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миронівський районний відділ Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новокраснянка Кремінського району Луганської області, на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2020

Суддя: підпис А.В.Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В.Гаврищук