Справа № 550/1368/18
Провадження № 2/550/5/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Т.В., позивача та законного представника позивачів ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Павлюченка О.О., представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діє в особистих інтересах та як законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ), товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (м. Дніпро, вул. Василя Макухи, 1, ) та Моторне транспортне (страхове) бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, код ЄДРОПУ 21647131), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , яка діє в особистих інтересах та як законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулась з позовом до військової частини НОМЕР_5 (далі - ВЧ НОМЕР_5 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), якій обґрунтовувала тим, що 25.01.2017 за участю автомобіля «КрАЗ-64431», ДРН 0277 Ф4 (далі - автомобіль КрАЗ), який належить ВЧ НОМЕР_5 , яким керував військовослужбовець даної ВЧ ОСОБА_5 , та автомобіля «Ауді-100», ДРН НОМЕР_9 (далі - автомобіль Ауді), яким керував його власник ОСОБА_6 , відбулась ДТП, в наслідок якої загинув ОСОБА_7 - її чоловік та батько ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2017 винним у ДТП визнано ОСОБА_5 , якому, за скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 415 ч. 1 КК України, було призначене покарання. Внаслідок ДТП автомобіль Ауді отримав технічні ушкодження та, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 10.03.2017 р. № 278, матеріальний збиток становить 102 715 грн. 19 коп., яку просять стягнути з відповідача. У зв`язку зі смертю ОСОБА_7 позивачам заподіяна моральна шкода у розмірі по 500 000 грн. кожному, яку просять стягнути з відповідача. Також позивачі просили стягувати з відповідача на користь неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника за період з 26.01.2017 р. до дня досягнення дітьми 18 років - по 3 132 грн. 50 коп. щомісячно, а у випадку продовження дітьми навчання до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ними 23 років. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 5 076 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті експертизи та 15 000 грн. понесених витрат по наданню правової допомоги.
19.12.2018 ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнила вимогу в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника: за період з 26.01.2017 по 26.12.2018 по 78 620 грн. 04 коп. на кожну дитину та з 27.12.2018 - по 3 132 грн. 50 коп. щомісячно до дня досягнення дітьми 18 років, а у випадку продовження навчання до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.
Представник ОСОБА_1 надав суду заяву від 26.07.2019 про уточнення позовних вимог, в якій уточнив позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника: за період з 26.01.2017 по 12.08.2019 по 105 384 грн. 88 коп. на кожну дитину та з 13.08.2019 - по 3 443 грн. 13 коп. щомісячно до дня досягнення дітьми 18 років, а у випадку продовження навчання до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.
Відповідач надав відзив на позов, в якому просив суд при вирішенні спору виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, не заперечував, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, зокрема відшкодовується моральна та майнова шкода. На автомобіль КрАЗ був застрахований у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - СТ «Домінанта»), яким був виданий страховий поліс, але дане СТ припинило свою діяльність, а тому обов`язки за зобов`язаннями приймає Моторне транспортне (страхове) бюро України (далі - МТСБУ). На підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі смерті (загибелі) військовослужбовця з 01.01.2017 держава виплачує членам його сім`ї, батькам і утриманцям одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Позов просив залишити без задоволення.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій просив відхилити відзив представника відповідача та надав обґрунтування у підтвердження своїх доводів.
Ухвалою суду від 07.02.2019 за клопотанням позивача та його представника призначено проведення судово-психологічної експертизи та по справі була проведена експертиза від 04.06.2019 № 28.
Ухвалою суду від 29.08.2019 за клопотанням представника відповідача до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучені ОСОБА_5 , СТ «Домінанта» та МТСБУ.
Третя особа ОСОБА_5 надав письмові пояснення, в яких повідом, що він повністю визнав свою вину у ДТП, в наслідок якої загинув ОСОБА_7 , після ДТП надавав допомогу родині померлого, перерахувавши позивачу 22 220 грн. Зараз проходить військову службу за контрактом, одружений і у нього на утриманні перебувають дружина, яка не працює, т.я. перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та 2 малолітніх дітей. Вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, є занадто великим.
Третя особа МТСБУ надало письмові пояснення, в яких зазначило, що відповідальність за завдану в ДТП шкоду повинен нести ОСОБА_5 , а в разі перебування останнім під час ДТП в службових відносинах - його роботодавець. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у СТ «Домінанта», яке на даний час не визнана банкрутом та не ліквідована, а тому підстави для проведення регламентної виплати саме МТСБУ відсутні.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач повідомила, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 вона отримала від Держави Україна одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Просив висновок експерта за результатами психологічної експертизи виключити з числа доказів як такий, що містить ознаки недостовірності.
Треті особи - ОСОБА_5 та представники МТСБУ і СТ «Домінанта» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Судові повістки, які надсилались ОСОБА_5 за місцем його проживання, яка була зазначена ним на поштових конвертах, в яких він направляв суду свої клопотання та письмові пояснення по справі, поштовою рекомендованою кореспонденцією були надіслані судові повістки, які ним отримані не були та повернулись до суду з позначками пошти «За закінченням встановленого строку зберігання» та «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У зв`язку з цим, суд, відповідно до приписів ч. 6 ст. 130 ЦПК України, судову повістку на ім`я ОСОБА_5 про його виклик в судове засідання надіслав за місцем його роботи - ВЧ НОМЕР_5 , де він проходить військову службу за контрактом, разом з судовою повістку для відповідача ВЧ НОМЕР_5 . Дане поштове відправлення 13.12.2019 було отримано ВЧ НОМЕР_5 .
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи СТ «Домінанта» є: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Василя Макухи, 1, що співпадає з адресою, яка зазначена представником відповідача у своєму клопотанні про залучення даного СТ «Домінанта» до справи в якості третьої особи. Саме на дану адресу СТ «Домінанта» судом поштовою рекомендованою кореспонденцією надсилались копія позовної заяви з додатками, процесуальні документи у даній справі з повістками про виклик в судові засідання. Зазначені поштові відправлення повернулися «Укрпоштою» на адресу суду без вручення адресату із зазначенням причини їх повернення «За закінченням встановленого строку зберігання».
Суд вважає, що направлення третій особі СТ «Домінанта» поштової кореспонденції, яка містила судові повістки з повідомленням про дату, час та місце судового засідання, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою місцезнаходження СТ «Домінанта» та які повернулись до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, свідчить про належне повідомлення СТ «Домінанта» про дату, час та місце судового засідання, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою СТ «Домінанта» щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, від 23.11.2018 у справі № 10/17-3639-2011 та від 22.08.2019 у справі № 922/85/18.
Суд, заслухавши пояснення позивача, якій діє в особистих інтересах та як законний представник своїх малолітніх дітей, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, позицію ОСОБА_5 та МТСБУ, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встанови наступне.
Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що з 08.04.2005 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 і вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_7 проходив служби у Збройних Силах України за контрактом з липня 2014 р. по 24.12.2016 у ВЧ НОМЕР_10 , а з 24.12.2016 по 25.01.2017 - у ВЧ НОМЕР_11 .
25.01.2017 близько 09 год. 25 хв. військовослужбовець ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем КрАЗ з вантажним напівпричепом ВАРЗ моделі НПМ-2013, НОМЕР_12 (далі - напівпричіп), які належать ВЧ НОМЕР_5 , в районі 660 км + 150 м автодороги Київ-Харків-Довжанськ, порушуючи вимоги ст.ст. 14 та 16 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 1.3., 1.5, 2.3. та 12.1. Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Ауді, яким керував ОСОБА_7 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 , належав йому на праві приватної власності, та автомобілем ЗАЗ-Сенс, ДРН НОМЕР_14 , яким керував ОСОБА_8 , внаслідок чого водію автомобіля АУДІ ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких той помер, а автомобіль Ауді100 отримав механічні пошкодження.
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2017 ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного за зазначеним вироком покарання. Вирок набув законної сили 16.01.2018.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 01.03.2017 № 64 ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садни на шкірі тім`яної області голови зліва, множинних саден на шкірі обличчя, забійної рани підборіддя, закритого осколкового перелому кісток носу, відкритий перелом верхньої щелепи, відкритий перелом нижньої щелепи в ментальному відділі зліва, крововиливи у м`які покрови голови з боку внутрішньої поверхні у центрі лобу та тім`яній області зліва, очагові крововиливи під м`які мозкові оболонки в області полюсів лобних часток та на конвексительній поверхні тім`яних часток, мікрогеморагія у стовбуровому відділі головного мозку, повні переломи 2-8 ребер зліва по середньо-паховій лінії та повні переломи 4-8 ребер зліва по лопатковій лінії з пошкодженням пристінкової плеври, оточені вираженими крововиливами, повні переломи 4-8 ребер справа по лінії між середньо-ключичною та передньо-паховій з пошкодженням плеври, оточені вираженими крововиливами, забої легенів, розриви лівої легені, розриви діафрагмальної поверхні селезінки, закритий вивих головки лівої плечової кістки, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, які ускладнились розвитком шоку - крововтрати, що підтверджується наявністю двостороннього гемотораксу (в правій плевральній порожнині до 200 мл. крові, в лівій плевральній порожнині до 400 мл. крові) лівостороннього пневмотораксу (наявністю пішкирянної емфіземи зліва та вільного газу в лівій плевральній порожнині), гемоперитонеуму (наявністю у черевній порожнині до 800 мл. крові), нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів, вираженого набряку головного мозку, від яких настала смерть потерпілого.
Стосовно позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди з відповідача за пошкоджений автомобіль Ауді суд зазначає наступне.
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 10.03.2017 № 278, проведеного Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, ринкова вартість автомобіля Ауді станом на 25.01.2017 становить 102 715 грн. 19 коп., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Ауді в результаті його пошкодження в ДТП 25.01.2017 становить 102 715 грн. 19 коп.
Судом встановлено, що ДТП відбулось саме за участю трьох транспортних засобів - автомобілів КРАЗ, яким керував ОСОБА_5 , Ауді, яким керував ОСОБА_7 , та ЗАЗ-Сенс, яким керував Добрунов О.Ю.
Автомобіль КРАЗ, яким в момент ДТП керував ОСОБА_5 , якій перебував у трудових відносинах з ВЧ НОМЕР_15 (проходив службу за контрактом), на час ДТП був застрахований у СТ «Домінанта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується полісом № АК/5065631, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до приписів ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).
Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»).
Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).
Частиною 1 ст. 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про що зазначає ст. 3 цього Закону, згідно якої обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Одночасно у ст. 5 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Судом встановлено, що відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих відповідачем, є його страховик - СТ «Домінанта», яка є третьою особою у справі, до якої позивач не звертався із заявою про сплату страхового відшкодування та не отримав її відмову у виплаті даного відшкодування.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Судом встановлено, що відповідно до полісу № АК/5065631 страховиком відповідача за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого, з страховим лімітом у розмірі 100 000 грн. на момент вчинення ДТП було СТ «Домінанта».
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Викладене узгоджується з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц.
Судом встановлено, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.
Доказів того, що СТ «Домінаната» припинило свою діяльність і виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суду не надано.
Таким чином, позов в частині стягнення матеріальної шкоди в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля Ауді підлягає частковому задоволенню та обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що становить 2 715 грн. 19 коп., що складає різницю суми, яка підлягає стягненню з страховика відповідача СТ «Домінанта», та вартістю автомобіля Ауді.

Автомобіль Ауді був зареєстрований на його власника ОСОБА_7 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , яка є співвласником даного автомобіля, а тому, у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 , лише вона має право на відшкодування заподіяної пошкодженням автомобіля майнової шкоди.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 2 715 грн. 19 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля Ауді.
Одночасно суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_1 , після відшкодування відповідачем заподіяної їй матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля Ауді, передати відповідачу пошкоджений автомобіль Ауді, як такий, що не може використовуватись за призначенням, але він має певну цінність.
Стосовно позовної вимоги про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею 18 років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років). Особам, визначеним у п. 1-5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Померлий ОСОБА_7 є батьком малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника ОСОБА_7 у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) останнього з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.
Абзацом 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Відповідно до довідок ВЧ НОМЕР_11 від 02.03.2017 № 408 та ВЧ НОМЕР_10 від 31.10.2018 № 2057 ОСОБА_7 отримав заробітну плату (грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення) у листопаді 2016 р. у розмірі 8 543 грн. 60 коп., а в грудні 2016 р. у розмірі 19 025 грн. 45 коп., а всього за ці два місяці отримав 27 569 грн. 05 коп., та мав середньомісячну заробітну плату у розмірі 13 784 грн. 53 коп.
На утриманні ОСОБА_7 перебувала його дружина та 2 малолітніх дітей, з яких право на відшкодування шкоди мають 2 малолітніх дітей померлого, які були на його утриманні на день його смерті.
Виходячи з розміру середньої заробітної плати ОСОБА_7 та наявності у нього на утриманні 2 малолітніх осіб, з відповідача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, по 3 446 грн. 13 коп. виходячи з наступного розрахунку: 13 784 грн. 53 коп. (середня заробітна плата) : 4 (кількість членів родини).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника підлягає задоволенню в частині відшкодування на їх користь шкоди на кожного у розмірі по 3 446 грн. 13 коп. щомісячно, починаючи з 26.01.2017 до досягнення кожним з них 18 років.
Позов в частині стягнення відшкодування шкоди у визначеній позивачем сумі за період з 26.01.2017 по 12.08.2019 задоволенню не підлягає, т.я. судом у даному рішенні вже вирішено питання про стягнення з відповідача на користь малолітніх позивачів у рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника грошових коштів з 26.01.2017 до досягнення кожним з них 18 років.
Позов в частині стягнення відшкодування шкоди на користь позивачів, у випадку продовження навчання до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, задоволенню не підлягає як передчасний, т.я. у даному рішенні вже вирішено питання про стягнення з відповідача на користь малолітніх позивачів у рахунок відшкодування шкоди грошових коштів до досягнення кожним з них 18 років, а у разі продовження ними навчання вони мають право звернутись до суду з відповідними позовами про стягнення з відповідача на їх користь грошових коштів у рахунок відшкодування шкоди до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ними 23 років.
Стосовно відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.
У ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст.ст.1167 ч. 1, 2 п. 1 та 1168 ч. 2 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».
Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 № 6-108цс13.
Стосовно клопотання представника відповідача про виключення висновку експерта від 04.06.2019 № 28 з числа доказів як такий, що містить ознаки недостовірності, суд, зазначає, що він для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.
З огляду на викладене, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, під час виконання трудових обов`язків.
Суд зазначає, що в наслідок ДТП загинула молода людина, яка виконувала свій громадянський обов`язок по захисту суверенітету та незалежності України, позивачі втратили рідну людину: ОСОБА_1 - чоловіка, а малолітні діти - батька.
Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, враховуючи надане позивачем, його представником та законним представником малолітніх позивачів обґрунтування та докази рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних та психічних страждань, характеру майнових та немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у житті позивачів, а також враховуючи вимоги співразмірності, розумності і справедливості, суд вважає, що позивачам заподіяна моральна шкода, а тому з відповідача на кожного позивача повинно бути стягнуто по 250 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стосовно судових витрат.
Враховуючи, що згідно п. 1 та 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяною смертю фізичної особи та у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і при подачі позову його не сплатили, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 10 027 грн. 74 коп., з яких 2 481 грн. 22 коп. стосовно 2 позовних вимог про відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, 7500 грн. стосовно 3 позовних вимог про стягнення моральної шкоди та 46 грн. 52 коп. стосовно позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля Ауді.
ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15 000 грн., які вона сплатила своєму представнику адвокату Павлюченку О.О. відповідно до квитанції від 01.11.2018 № б/н за його послуги за договором від 21.04.2017, укладеного між ними, надавши суду розрахунок компенсації витрат на правову допомогу.
Суд вважає, що, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає 8 040 грн. 70 коп., т.я. саме цю сума сплачена позивачем за надання їй професійної правової допомоги та ця правова допомога пов`язана з розглядом даної цивільної справи.
Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 969 грн. 60 коп., які були сплачені позивачем адвокату Павлюченку О.О. за представлення її інтересів як потерпілої в кримінальному провадженні, т.я. дані кошти не були сплачені по даній цивільній справи, а були сплачені за участь адвоката у кримінальному провадженню та порядок відшкодування яких визначений КПК України.
З відповідача на користь ОСОБА_1 , відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, стягненню підлягає 5 076 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово-психологічної експертизи.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 137, 139, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 82, 979, 980, 999, 1167, 1168, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 7, 10 Закону України про страхування», ст.ст. 3, 5, 9, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягувати з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 3 446 грн. 13 коп. щомісячно, починаючи з 26 січня 2017 р. до досягнення нею 18 років.
Стягувати з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 3 446 грн. 13 коп. щомісячно, починаючи з 26 січня 2017 р. до досягнення ним 18 років.

Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 250 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 250 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_4 250 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 2 715 грн. 19 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля "Ауді-100", ДРН НОМЕР_9 .
Після відшкодування військовою частиною НОМЕР_5 ОСОБА_1 нанесеної матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля "Ауді-100", ДРН НОМЕР_9 , зобов`язати ОСОБА_1 передати військовій частині НОМЕР_5 пошкоджений автомобіль "Ауді-100", ДРН НОМЕР_9 , як такий, що не може використовуватись за призначенням, але є таким, що має певну цінність.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 5 076 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово-психологічної експертизи.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 8 040 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з військової частини НОМЕР_5 на користь держави судовий збір в розмір 10 027 грн. 74 коп.
Копію рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати протягом 2 днів з дня його складення у повному обсязі.
Учасники справи мають право оскаржити рішення суду до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.
Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні, мають право оскаржити рішення суду до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення їм повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20 січня 2020 року.

Суддя А. А. Антонов