ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8594/19 Номер провадження 22-ц/814/1045/20Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2020 року (час ухвалення судового рішення з 09:40:33 год. по 10:36:27 год., дата виготовлення повного тексту рішення - 12 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на її користь завдану матеріальну шкоду у сумі 8 407 грн. 08 коп. та сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

В обгрунтування позову посилалась на те, що внаслідок залиття її квартири з вини відповідачів, які мешкають у квартирі №44 , були пошкоджені приміщення кухні, вітальні, туалету, ванної кімнати, коридору належної їй квартири.

На ліквідацію наслідків залиття нею витрачено власні кошти, а саме 5 300 грн. на ремонтні роботи майстра, 500 грн. витрат на таксі (доставка матеріалів), 450 грн. витрат на вивезення сміття після ремонту, решта - на придбання будівельних матеріалів, а всього 8 407 грн. 08 коп.

Відповідачі добровільно завдані збитки не відшкодували та відмовилися в допомозі по проведенню ремонту.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на її користь завдану матеріальну шкоду у сумі 9 622 грн. 08 коп. та сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 грудня 2019 року збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 2 157 грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зокрема стверджується, що суд першої інстанції неправильно застосував норми закону, якими регулюються правовідносини підряду, а тому безпідставно не взяв до уваги покази особи, яка проводила ремонт у її квартирі, а також розрахунки вартості проведених ремонтних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , повторно навела доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, і стверджує про законність і справедливість висновків суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 14.08.2018 року за № 2183, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Із довідки виданої КП ЖЕО № 2 ПМР № 406 від 10.09.2019 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 , є ОСОБА_2 , також у квартирі зареєстровані та проживають онука ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.24).

05 липня 2019 року у квартирі АДРЕСА_4 сталося залиття із квартири № 44 , що не заперечують сторони.

Згідно Акту огляду (обстеження) від 08 серпня 2019 року, складеного майстром технічної дільниці ОСОБА_9, майстром по ТО та ПР ОСОБА_6 , слюсарем-сантехніком ОСОБА_7 , затвердженого Начальником КП «ЖЕО № 2» ПМР 08.08.2019 року, здійснено обстеження (огляд) квартири АДРЕСА_2 , за зверненням від 01.08.2019 року (вх..№ К 1904) в присутності ОСОБА_1 та виявлено наступне:

1) в приміщенні кухні - часткове пошкодження та руді плями на побілюванні стелі та віконних відкосах, руді плями на стінах, оздоблених шпалерами, а також часткова деформація настилу з ДВП на підлозі;

2) в приміщенні вітальні - часткове пошкодження та руді плями на декоративному оздобленні стелі, часткова деформація настилу з ДВП на підлозі та руді плями на шпалерах однієї із стін;

3) в приміщенні туалету - руді плями на стінах, оздоблених шпалерами та часткове пошкодження побілювання на стелі;

4) в приміщенні ванної кімнати - часткове пошкодження побілювання на стелі;

5) в приміщенні коридору - часткове пошкодження та руді плями на побілюванні на стелі, руді плями на стінах, оздоблених шпалерами та часткова деформація настилу з ДВП на підлозі.

Причиною підтоплення вказаної квартири став розрив гнучкого підключення змішувача до трубопроводу системи холодного водопостачання в приміщенні ванної кімнати у квартирі № 44 цього ж будинку (а.с.26).

Позивач провела ремонтні роботи у квартирі № 41 , на що нею було витрачено:

798 грн. 15 коп. на придбання фарби латексної (фіскальний чек № 330 від 30.08.2019 року) (а.с.12);

315 грн. 25 коп. на придбання шпалер вінілових (фіскальний чек № 273 від 01.09.2019 року) (а.с.13);

58 грн. 98 коп. на придбання мультіфінішу 5 кг. (фіскальний чек №314 від 14.08.2019 року) (а.с.14);

100 грн. 68 коп. на придбання штукатурки 15 кг та 75 грн. 48 коп. на придбання шпалер вінілових ( фіскальний чек № 292 від 09.08.2019 року) (а.с.15);

132 грн. 36 коп. на придбання старту та 122 грн. 70 коп. на придбання фінішу 25 кг ( фіскальний чек № 0123 від 17.08.2019 року) (а.с.16);

75 грн. 48 коп. на придбання шпалер вінілових ( фіскальний чек № 176 від 11.08.2019 року) (а.с.17);

28 грн. на придбання ґрунту 2 л, 98 грн. -клею та 19 грн. - ручки (товарний чек від 28.08.2019 року), 98 грн. на придбання ґрунтовки, 35 грн. - шпателю, 20 грн. - шпаклівки (товарний чек від 21.08.2019 року) (а.с.18-19);

44 грн. на придбання валику 180, 19 грн. - кисті, 25 грн. - кисті, 13 грн. - кисті, 11 грн. - лотка, 26 грн. - наждачки, 52 грн. - силікону (товарний чек від 01.09.2019) (а.с.20),

що разом становить 2 157 грн. 08 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту залиття квартири позивача та нанесення їй майнової шкоди у розмірі 2 157 грн. 08 коп., вимоги щодо інших витрат, заявлених позивачем, суд визнав їх недоведеними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати належне йому майно (квартиру), у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Факт завдання матеріальної шкоди позивачу внаслідок винної бездіяльності відповідачів та причинно-наслідковий зв`язок між цими обставинами учасниками справи не заперечується.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судом обставин, на які посилається позивач в обґрунтування витрат, які понесені нею на відновлення технічного стану квартири, а саме витрат, пов`язаних з оплатою роботи ОСОБА_8 .

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи спір у частині зазначених вимог, виконав вимоги ст.89 ЦПК України і правильно застосував норми матеріального права, якими врегульовані правовідносини з укладення і виконання договорів підряду.

У підтвердження вимог про стягнення 5 300 грн. витрат на оплату робіт з ремонту, здійснених фізичною особою ОСОБА_8 , позивач посилається на зроблені від руки розрахунки (а.с.11,21), показання самого ОСОБА_8 .

Норми Глави 61 ЦК України не містять прямої указівки щодо форми договору підряду.

За відсутності спеціальної норми, яка регулює спірні відносини, підлягають до застосування загальні норми.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (340 грн. і більше), крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Вимоги до письмової форми правочину визначені ст. 207 ЦК України.

Так як виконавцю ремонтних робіт, за твердженням позивача, було сплачено 5 300 грн., то договір між ними мав бути укладений у письмовій формі.

Допитаний як свідок ОСОБА_8 стверджував про сплату йому за виконану роботу винагороди у розмірі 7 000 грн.

Зміст і форма розрахунків, наданих позивачем (а.с.11,21), не дає підстав визнати їх документами, які підтверджують факт укладення між сторонами договору у розумінні ст.638 ЦК України.

З огляду наведене висновки суду першої інстанції про недоведеність належними і допустимими доказами (ст.77, ст.78 ЦПК України) розміру витрат на ремонтні роботи є правильним і обґрунтованим.

Зважаючи на предмет спору, характер спірних правовідносин, встановлені фактичні обставини і доводи апеляційної скарги слід вважати виконаним обов`язок суду щодо обґрунтування своїх висновків по суті спору у відповідності до критеріїв практики застосування пункту першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов