Справа № 465/1360/19 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/3849/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Мельничук О.Я.

при секретарі: Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом ПрАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії та зустрічного позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, зобов`язання укласти договір та стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, зобов`язання укласти договір та стягнення матеріальної шкоди задоволено. Забезпечено зустрічний позов ОСОБА_1 у виді заборони припинення електропостачання до нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

Ухвалу суду оскаржило ПрАТ «Львівобленерго».

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, при вирішенні питання про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції порушив ч. 10 ст.150 ЦПК, якою передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , предметом спору є захист прав споживача, визнання дій ПрАТ «Львівобленерго» протиправними, зобов`язання відповідача укласти договір про надання послуги з розподілу електричної енергії до нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 та стягнення матеріальної шкоди. У випадку задоволення цього позову, позивач стає споживачем послуг з розподілу електричної енергії без дотримання встановленого порядку. Вживши захід забезпечення позову шляхом заборони припиняти електропостачання нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті, суд фактично надав ОСОБА_1 право на підключення своїх електроустановок до електромережі ПрАТ «Львівобленерго» та право на отримання електроенергії, що є виключним правом споживача, який уклав договір про надання таких послуги. Крім того, без вирішення даного спору по суті, судом вжито захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню позовних вимог, що суперечить ч. 10 ст.150 ЦПК.

При постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушено ч. 2 ст.149 ЦПК України, оскільки на час винесення оскаржуваної ухвали у суду не було жодних підстав вважати, що виконання рішення у цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді. Однак, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції, зокрема апеляційне провадження у справі відкрито 03 грудня 2019 року, справа неодноразово відкладалася, зокрема і за клопотанням заявника ОСОБА_1 , враховуючи вимоги закону про дотримання розумних строків розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, а тому справу слід розглядати у його відсутності за наявними матеріалами справи.

У судове засідання представник ПрАТ «Львівобленерго» - Кухар Н.В. не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі апелянта та його представника, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без участі учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за окремими винятками.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин, у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця.

Таким чином, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено право виконавця послуг припинити подачу електроенергії у разі несвоєчасної оплати споживачем наданих йому послуг.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, ПАТ «Львівобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача 69075,68 грн. вартості недонарахованої електричної енергії.

11.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Львівобленерго», в якій просив визнати дії ПрАТ «Львівобленерго» в частині не укладення з ним договору про розподіл електричної енергії на об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 протиправними і такими, що порушують права позивача, як споживача на отримання комунальної послуги з постачання та розподілу електричної енергії, зобов`язати відповідача укласти з ним договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а також стягнути з відповідача 26 000 грн. матеріальних збитків.

З метою забезпечення виконання рішення суду у даній справі ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони припинення електропостачання до належних йому нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії та/або умов договорів, наявність яких передбачена Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони припинення електропостачання до нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, враховував предмет зустрічного позову, зокрема, що такий стосується укладення відповідного договору та стягнення шкоди, а також виходив з обґрунтуваності та аргументованості заяви про забезпечення зустрічного позову.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оскільки обраний судом захід забезпечення позову є тотожним позовним вимогам ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування такого.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 466/2460/18.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 25 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Мельничук О. Я.