Провадження № 22-ц/801/68/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 рокуСправа № 127/13027/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу): Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року, постановлене у складі судді Дернової В. В. у м. Вінниця, повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

30 травня 2018 року позивач АТ «Укрсиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив з метою погашення на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 106 515,55 доларів США (по кредиту та процентам) та 527 006,37 гривень (по пені), що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.04.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - офісні приміщення № 2,3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і складаються з: кабінету 2,3-1 площею 15,6 кв.м, службового приміщення 2,3-2 площею 2,9 кв.м, туалету 2,3-3 площею 1,5 кв.м, кабінету 2,3-4 площею 7,5 кв.м, кабінету 2,3-5 площею 10,0 кв.м, коридору 2,3-6 площею 1,7 кв.м, умивальні 2,3-7 площею 1,1 кв.м, туалету 2,3-8 площею 1,0 кв.м, кабінету 2,3-9 площею 16,5 кв.м, кабінету 2,3-10 площею 13,2 кв.м, що належать ОСОБА_1 у розмірі 39/100 та ОСОБА_2 у розмірі 61/100, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 278 260 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року у задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що пред`явивши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 30.05.2018 року позивач АТ «Укрсиббанк» пропустив строк позовної давності, який сплив 28.09.2011 року, про застосування наслідків спливу строку позовної давності було заявлено відповідачами.

22 листопада 2019 року позивач АТ «Укрсиббанк», не погодившись із зазначеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року та постановити нове , яким задовольнити позовні вимоги АТ «Укрсиббанк».

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції невірно визначив початок відрахування строку позовної давності, адже рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 28.09.2011 року набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку, а саме 26.10.2015 року та саме з цього часу слід рахувати строк для звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки банк звернувся з позовом 30.05.2018 року, тому він не пропустив строк позовної давності і позов підлягає до задоволення.

12 грудня 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Кухар О. І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на обґрунтованість судового рішення першої інстанції.

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати одержання позичальником відповідної вимоги, а не з моменту набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.09.2011 року, в якому є посилання про направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості по кредиту, тому висновок суду є вірним.

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «Укрсиббанк» адвокат Кочін Г. І. підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав. Представник ОСОБА_1 адвокат Грабік М. С. та представник ОСОБА_2 адвокат Кухар О. І. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, підтримали викладене у відзивах.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-10.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 49 500,00 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 12,40 % річних до 08.04.2033 року (Т. 1 а.с. 17-20);

-Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.09.2011 року (з урахуванням Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.10.2015 року) у цивільній справі № 2-116/11 було достроково стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 10.04.2008 року в розмірі 406 681,61 грн.( Т. 1 а. с. 46-48, Т. а. с. 49-52);

-З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 10.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. за реєстровим № 2229 (далі - Договір іпотеки), відповідно до якого ОСОБА_1 передав АТ «УкрСиббанк» в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 27,6 кв. м (Т.1 а.с. 41-42);

-Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, виклавши їх у відзивах на позовну заяву ( а.с. 137-139, т.1 та, а.с. 154-156, т.1)

Між сторонами виник спір з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Укладаючи 10 квітня 2008 року Договір про надання споживчого кредиту № 0, АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 погодили строк виконання зобов`язання позичальником: до 08.04.2033 року (п.1.2.2), а також погодили умови та порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку, виклавши їх у Розділі 6 цього договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк звернення з позовом до поручителя слід обраховувати з дня набрання рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 28.09.2011 року, тобто з 26.10.2015 року (дня постановлення Рішення Апеляційним судом Вінницької області) є власними твердженнями позивача, оскільки передбаченою домовленістю між сторонами договору споживчого кредиту № 0, зокрема пунктом 6.2 було передбачено, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковими до повернення і сплати в повному обсязі Банку із 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дня відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку.

Слід наголосити, що у справі, яка переглядається, суд першої інстанції вірно встановив, що сторони змінили строк виконання зобов`язання: Банк скористався правом дострокової вимоги: надсилав позичальнику та поручителям вимоги про дострокове добровільне повернення коштів за кредитним договором та ця обставина встановлена Рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 28.09.2011 року (справа № 2-116/11) (з урахуванням Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.10.2015 року), а тому не потребує доказування (стаття 82 ЦПК України).

З огляду на те, що зі змісту згаданих судових рішень, ухвалених у справі № 2-4921/10, неможливо встановити точну дату надіслання Банком вимоги про дострокове повернення кредиту та з урахуванням факту ненадання такої інформації сторонами договору споживчого кредиту (Банком та ОСОБА_1 ), що є їх прямим обов`язком (частина 1 статті 81 ЦПК України), з урахуванням того, що з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом Банк звернувся у червні 2010 року (абзац перший описової частини Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.10.2015 року у справі № 2-116/11- а.с.49, т.1), - суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, звернувшись з позовом про звернення стягненням на предмет іпотеки 24 травня 2018 року (відмітка Банку на позовній заяві - а.с.2,т.1), Банк пропустив строк позовної давності, так як він звернувся до суду майже через вісім років з дня дострокової вимоги та більш як через шість років з дня постановлення Рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 28.09.2011 року (справа № 2-116/11).

Підстав стверджувати, що про своє порушене право Банк дізнався лише після апеляційного перегляду 26.10.2015 року справи № 2-116/11 немає, так як саме Банк був ініціатором дострокового повернення кредитних коштів та ініціатором судового розгляду про дострокове повернення кредиту.

З огляду на зазначені обставини у справі, яка переглядається, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами у справі, - є правильним.

За таких обставин апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» слід відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року підлягає залишенню без змін як таке, що постановлене з дотриманням норм процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи та з вірним застосуванням норм матеріального права, які регулюють виниклі у справі правовідносини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 20.01.2020 року