ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1111/16-ц Номер провадження 22-ц/814/433/20Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтава-Банк» на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 листопада 2019 року (час ухвалення рішення з 12:36:22 до 15:36:22, дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава -Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Полтава - Банк» про розірвання кредитного договору щодо отримання споживчого кредиту в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року АТ «Полтава-банк» звернулося до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 757 239,43 грн., з яких: тіло кредиту - 148 679,35 грн., прострочені відсотки - 60 443, пеня - 548 117,08 грн., а також судові витрати у сумі 11 358,60 грн.

Заявлені вимоги мотивовані невиконанням боржником зобов`язань з повернення кредитних коштів.

У жовтні 2018 року АТ «Полтава-банк» подало заяву про збільшення позовних вимог з тих же підстав, просило стягнути з відповідача на його користь 1 207 695,64 грн., з яких: тіло кредиту - 148 679,35 грн., прострочені відсотки, нараховані за період з 28.11.2013 року по 20.06.2018 року122 225,81 коп., пеня - 936 790,48 грн., а також судові витрати у сумі 18 115,44 грн.

У січні 2017 року ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов, просила ухвалити рішення, яким розірвати кредитний договір №667 від 02 вересня 2011 року, додаткову угоду №1 від 14 червня 2012 року, договір застави від 14 червня 2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на порушення банком умов кредитного договору, звернення банком з аналогічним позовом до третейського суду, порушення банком приписів ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 31 січня 2017 року обидва позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2019 року позов АТ «Полтава-банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтава-банк» заборгованість за кредитним договором №667 від 02 вересня 2011 року і додатковою угодою до нього №1 від 14 червня 2012 року у сумі 188 899 грн. 64 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 100 757, 07 коп., заборгованість за простроченим кредитом - 47 922,28 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 40 220,29 грн. У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтава-банк» 2 833 грн. 25 грн. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

АТ «Полтава-банк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на користь банку, окрім заборгованості по тілу кредиту, також прострочені проценти, нараховані за період з 31 грудня 2013 року по 01 вересня 2017 року, а також пеню, нараховану з період з 04 березня 2015 року по 24 лютого 2016 року та з 25 вересня 2017 року по 20 червня 2018 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст п.7.1, п.7.2 і п.7.3 кредитного договору, якими передбачено право банку нараховувати проценти за користування кредитом і штрафні санкції (пеню) після дати, визначеної у вимозі про дострокове повернення кредиту, неправильно застосував до спірних правовідносин норми ст.625 ЦК України, а тому зробив хибний висновок про те, що підлягають до стягнення з відповідача виключно заборгованість по кредиту і проценти, які нараховані за станом на час пред`явлення боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту.

З тих же підстав (неправильне тлумачення умов кредитного договору) суд зробив помилковий висновок про пропуск строку для вимоги про стягнення нарахованої пені.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Панченко О.О., представник ОСОБА_1 , описала хронологію подій у межах розгляду цієї справи, навела витяги із рішень судів касаційної інстанції у справах з подібними правовідносинами та зробила висновок, що позивач змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, який, відповідно, припинив свою дію з 04 липня 2015 року, у зв`язку з чим позивач має право на захист свого інтересу на підставі ст.625 ЦК України, проте таких вимог позивачем не заявлено. У відзиві також стверджується про доведеність факту пропуску строку давності щодо пені нарахованої за станом на 03 липня 2015 року, а також про неправомірність нарахування пені після припинення дії договору.

02 квітня 2020 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання АТ «Полтава-банк» про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відмовою від позову. Посилаючись на ст.49, ст. 373 ЦПК України, Банк просить закрити апеляційне провадження у справі № 553/1111/16 за апеляційною скаргою АТ «Полтава-Банк» та повернути АТ «Полтава Банк» 50% судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

В обґрунтування поданого клопотання Банк послався на добровільне врегулювання питання кредитної заборгованості за кредитним договором № 667 від 02.09.2011 року, а також повідомив, що наслідки відмови від позову відомі та зрозумілі.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення поданого клопотання.

Згідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п.4 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (ст.373 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.2 ст.373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Підстави, передбачені ч.5 ст.206 ЦПК України, апеляційним судом не встановлені, отже, враховуючи, що відмова від позову є правом позивача, слід прийняти відмову АТ «Полтава-банк» від позову до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у частині вирішення спору за первісним позовом підлягає визнанню нечинним, а провадження у справі - закриттю.

У клопотанні про закриття провадження у справі АТ «Полтава-Банк» заявлено клопотання про повернення їм 50% судового збору відповідно ч.4 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч.4 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику ( заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Таким чином клопотання АТ «Полтава-Банк» про повернення 50% судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи при подачі апеляційної скарги банком сплачено 19134, 02 грн. судового збору( т.3 а.с.130, 139)

Тобто АТ «Полтава-Банк» слід повернути з державного бюджету 9 567,01 грн.

Керуючись ст.206, ст.373, ст.381,ст.389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Акціонерного товариства «Полтава-Банк» задовольнити.

Прийняти відмову Акціонерного товариства «Полтава-Банк» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 листопада 2019 року визнати нечинним в частині задоволення первісного позову щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою у сумі 188 899 грн. 64 коп. та 2 833,25 грн. судових витрат.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Повернути Акціонерному товариству «Полтава-Банк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, а саме 9 567 грн. 01 коп.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов