Провадження № 2-п/932/21/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Івановій А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», які діють в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська під головуванням судді Женеску Е.В. була розглянута по суті цивільна справа за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», які діють в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Заочним рішенням суду від 15.05.2018 року, ухваленим у вказаній цивільній справі, позовні вимоги позивача частково задоволені.

20.08.2018 року до суду надійшли заяви Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд вищевказаного заочного рішення та про визнання поважними причини пропуску строку Державною казначейською службою України на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2018 року вищезазначена заява Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд заочного рішення була залишена без руху та заявнику запропоновано усунути її недоліки.

20.11.2018 року заявник надав суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2018 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 р. по справі № 200/19499/17 за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», які діють в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, вказана заява прийнята суддею до свого провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 30.01.2019 року.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2019 року заява Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя, відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 19.03.2020 року № 114 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25.03.2020 року суддя ОСОБА_3 був визначений для розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді ОСОБА_3 від 25.03.2020 року заява Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі прийнята до провадження та постановлено про повторне надіслання на адресу Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області копії ухвали суду від 22.02.2019 року про залишення цієї заяви без руху.

02.06.2020 року до суду від Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на виконання ухвали суду від 22.02.2019 року надійшла заява про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Сліщенка Ю.Г. від 09.06.2020 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі, призначсно судове засідання по розгляду заяви на 17.07.2020 року.

В зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 , відповідно до Розпорядження в.о.керівника апарату суду від 10.08.2020 року № 265 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 14.08.2020 року суддя ОСОБА_4 визначена для розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення. Вказана цивільна справа з заявою отримана суддею 18.08.2020 року.

Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 18.08.2020 року заява Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі прийнята до провадження та постановлено про призначена до розгляду у судовому засіданні на 18.09.2020 року.

18.09.2020 року судове засідання у даній справі було відкладено в зв`язку з надходженням заяви ОСОБА_1 про перенесення розгляду заяви про перегляд заочного рішення та перепризначено на 16.10.2020 року.

16.10.2020 року представник Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», Співак О.В., представники Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності сторін.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає наступне.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, ухваленим у справі, були частково задоволені позовні вимоги Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», які діють в інтересах ОСОБА_1 , стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 384 грн. 55 коп. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн. 00 коп., судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, пов`язаний із явкою до суду для захисту своїх прав від бездіяльності Державної казначейської служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, вчинену ним при виконанні виконавчих листів по справі № 199/6713/14-ц, виданих Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, прийнятих і зареєстрованих за вхідними № 12 479. № 12 480 та № 12 481 від 17.02.2017 року у розмірі 22 грн. 41 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В наданій суду Головним управлінням державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заяві про перегляд заочного рішення заявник посилається на те, що 13.07.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська повний текст рішення по справі №200/19499/17 було направлено на адресу Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, яке його отримало 01.08.2018 року. Судові повістки та заява від 15.05.2018 представника позивача про залишення без розгляду ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року станом на 08.08.2018 року не надходили, тому в органі Казначейства була відсутня можливість взяти участь у відкритому судовому засіданні та скористатись с правом на захист. Рішення Бабушкінського районого суду м. Дніпропетровська про стягнення коштів у справі №200/19499/17 є предметом спору справи Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/6713/14-ц, яке в свою чергу зупинено касаційним судом. Тому відповідно ст. 206 ЦПК у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу7 спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, що Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська не врахував. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Заявник також вказує на те, що суд, застосовуючи ст.625 ЦК України, нарахував пеню у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, індекс інфляції та 3% річних на суму коштів за судовим рішенням про стягнення за рахунок Державного бюджету України моральної шкоди, але не зазначив будь-якого посилання на нормативно-правові акти, якими регулюються відносини визначення суми стягнення 3% річних. Обов`язкові висновки Верховного суду України та практика судів касаційної інстанції свідчать про помилковість оскаржуваного рішення з огляду на те, що при розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Разом з тим, передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

У справі №199/7250/17 спір виник у зв`язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про зобов`язання Казначейства перерахувати кошти за виконавчими листами по справі №199/'1672/16-ц про відшкодування моральної шкоди, завданої правоохоронними органами, відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями: органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Отже, у справі № 199/7250/17 суд першої інстанції не врахував наведених вище норм та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначена позиція підтверджена постановами Касаційного господарського суду від 12.07.2018 по справі №910/13314/17 та Касаційного адміністративного суду від 18.07.2018 по справі №2а-11853/10/1570, постановою Верховного суду України від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 у справі №757/6935/1 б-ц тощо, якими підтверджено позицію щодо неможливості нарахування та стягнення індексу інфляції та 3% річних у правовідносинах, урегульованих спеціальним законодавством, зокрема, у сфері виконання судових рішень.

Заявник в заяві також посилається на те, що судом у виконавчих листах у справі №199/1672/16 обрано спосіб виконання рішення, а саме: стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Таким чином, суд відповідно до ст. 56 Конституції України та ст.ст.1173- 1174 Цивільного кодексу України, прийняв рішення про стягнення коштів з Державного бюджету, а не конкретного державного органу. Незаконність помилкових висновків суду першої інстанції підтверджена рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 №12~рп/2001 у справі про відшкодування шкоди державою, практикою касаційного суду, зокрема, в ухвалами ВССУ від 05.07.2017 та в рішенні ВССУ від 16.09.2015 року, згідно з якими не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди безпосередньо з казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Крім того, в оскаржуваному рішенні не наведено жодних розрахунків для визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди та доказів її заподіювання.

Також заявник в заяві зазначає, що позов по справі подано Громадською організацією "Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація" в інтересах Співака О.В. Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України № 4572-VI від 22 березня 2012 року "Про громадські об`єднання". Згідно із частиною першою, третьою та п`ятою статті 1 цього Закону громадська організація - це добровільне об`єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 15 жовтня 2014 року №381 прийнято повідомлення про утворення Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна організація". Згідно витягу з протоколу № 1 (єдиного статутного документа ГО "ДНПГО") Громадська організація "Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація" створена та здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи. При тлумаченні положень Закону України № 4572-VI, Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб. Отже, виходячи з вищевикладеного, заявник вважає, що звертатись до суду із позовом в інтересах інших осіб, у редакції ЦПК України, що діяла до 15.12.2017 року, мають право лише громадські об`єднання із статусом юридичної особи. Починаючи з 15.12.2017 року коло представників визначено статтею 58 ЦПК України,згідно з якою громадські об`єднання без статусу юридичної особи не є представниками фізичних осіб. Окрім того, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва, для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника. Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчить про наявність у організації процесуальної правоздатності у справі.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просить скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, ухвалене у даній цивільній справі та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У відповідності до ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 282 ЦПК України передбачено, що за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до ст. 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно до ч.3 цієї статті учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частинами 3, 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У відповідності до частини 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Згідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Частиною 2 ст. 131 ЦПК України передбачено, що, якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Приписами частини 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до ухвали судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. про прийняття справи до провадження від 31.01.2018 року та ухвали про виправлення описки від 29.03.2018 року судове засідання по розгляду даної цивільної справи було призначено на 16.03.2018 року.

16.03.2018 року цивільну справу було знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді у відпустці та судове засідання у цій справі перепризначено на 16.04.2018 року, про що повідомлені учасники справи.

16.03.2018 року в судове засідання з`явився ОСОБА_1 , представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, в зв`язку з зазначеним дане судове засідання було відкладено на 15.05.2018 року, на адресу відповідачів направлене судове повідомлення про необхідність явки в судове засідання (а.с. 102).

Як вбачається з Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти» від 05.05.2018 року № 497 (а.с.104), Державна казначейська служба України 23.04.2018 року отримала судове повідомлення про необхідність явки представника в судове засідання, призначене на 15.05.2018 року, тобто даний відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти» від 25.04.2018 року № 499 (а.с.105) Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 23.04.2018 року отримало судове повідомлення про необхідність явки представника в судове засідання, призначене на 15.05.2018 року, тобто даний відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Факт отримання Державною казначейською службою України судового повідомлення про розгляд справи 15.05.2018 року також підтверджується роздруківкою з офіційного чат-боту «Укрпошти» про вручення зазначеного листа суду із трек-номером 957 (а.с.103), а також копіями чеків ПАТ «Укрпошта про направлення відповідачам судових повідомлень про судовий розгляд справи.

Отже, відповідачі Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державна казначейська служба України були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте їх представники не з`явилися в судове засідання 15.05.2018 року, причину неявки не повідомили; відповідачі у встановлені законом порядку та строк не подали до суду відзиву на позов; позивач у наданій суду 15.05.2018 року заяві не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку.

Таким чином, згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування вищезазначених умов у суда були всі підстави для ухвалення 15.05.2018 року заочного рішення, що не спростовано відповідачем.

В наданій суду заяві представник Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області не навів жодної обставини та не долучив до заяви жодного доказу на підтвердження того, що відповідачі (їх представники) не були належним чином повідомлені про розгляд справи 15.05.2018 року та не з`явилися в судове засідання з поважних причин; суду також не надано доказів поважності причин не подання до суду відзиву на позовну заяву.

Крім того, відповідачем - Головним управлінням державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на підтвердження доводів заяви про перегляд заочного рішення не надано суду будь-яких доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які у випадку присутності його представника в судовому засіданні при розгляді справи могли би вплинути на прийняте судом рішення.

З огляду на зазначене, з урахуванням того, що скасування заочного рішення можливе лише за встановлення наявності сукупності всіх передбачених ч.1 ст. 288 ЦПК України обставин, які в даному випадку не встановленні, зважаючи на те, що ухвалене Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська заочне рішення від 15.05.2018 року ґрунтується на сукупності доказів, що містяться в матеріалах цивільної справи, заява відповідача Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про перегляд цього заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 127, 260, 284-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», які діють в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного без задоволення.

Суддя (підпис) Т.О. Кудрявцева

З оригіналом згідно:

Суддя Т.О. Кудрявцева