У Х В А Л А

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 202/8246/18

провадження № 61-18368ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» завдану шкоду за актом про порушення у розмірі 2 688,66 грн.

Позов обгрунтований тим, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» постачає електричну енергію споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 жовтня 2002 року з ОСОБА_2 укладений договір про користування електричною енергією № 6538036. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, є споживачами електричної енергії за цією адресою. Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у квартирі відповідачів, що проводилась 02 листопада 2017 року, позивач виявив порушення, а саме: самовільне підключення електроустановок споживача до електричної мережі балансоутримувача будинку з порушенням схеми обліку після відключення, шляхом самовільного зняття приладу обліку, тобто електрична енергія споживається, а приладом обліку не враховується. Цей факт зафіксований актом про порушення від 23 листопада 2017 року № Н 135814. У відсутності відповідачів відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення та складено протокол № 87/17, прийнято рішення провести нарахування шкоди у розмірі 2 688,66 грн. Протокол засідання комісії та розрахунок акта відповідачам направлено поштою.

12 липня 2018 року відповідачам направлено досудову претензію за актом про порушення, але до сьогодні розмір збитків позивачу не відшкодована.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, позов задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача вартість завданих збитків за актом від 02 листопада 2017 року Н № 135814 про порушення у розмірі 2 688,66 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правильно здійснив розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, збитки відповідно до акта про порушення на день розгляду справи не відшкодовані відповідачами та підстав, які б звільняли останніх від відшкодування, завданих збитків, не встановлено.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування шкоди у розмірі 2 688,66 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн*100=210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко