Справа № 161/5525/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/164/20 Категорія: 1 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю державного виконавця Ганя А.Ф.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції /на даний час Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)/ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2016 року Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції /на даний час Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)/ звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з підстав ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди.

Оскільки кошти боржником на час звернення з поданням не сплачені, державний виконавець просив тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_1 за межі України до виконання своїх зобов`язань.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2016 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 05.09.2013.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені боржника ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Стягувач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

У судовому засіданні боржник та його представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Державний виконавець апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлена про день та годину розгляду справи, стягувач у судове засідання не з`явилася і її неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 07.09.2015 відкрито виконавче провадження ВП №48599069 щодо примусового виконання виконавчого листа №161/12398/13, виданого 03.12.2013 Луцьким міськрайонним судом на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди, яка 08.09.2015 державним виконавцем направлена боржнику (а.с.6, 7).

У зв`язку із несплатою коштів у добровільному порядку державний виконавець 07.10.2015 та 09.12.2015 надсилав виклики ОСОБА_1 , які залишилися без реагування зі сторони боржника (а.с.12-18).

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено відповідні запити. Наданою державному виконавцю інформацією встановлено, що у боржника відсутні будь-які доходи чи належне йому на праві власності майно (а.с.19-25).

Право громадян України на пересування, у тому числі і залишення території України закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату звернення із поданням) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно зі ст.377-1 ЦПК України (у редакції на дату постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого органу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не з`являвся на виклики державного виконавця та за період з 07.09.2015 (дата відкриття виконавчого провадження) по 02.06.2016 (дата постановлення ухвали суду) майнову шкоду не сплатив, як і не сплатив кошти повністю і по даний час.

Боржник ОСОБА_1 є працездатною особою, як безробітний у відповідних органах не зареєстрований, про місце своєї роботи та отримані доходи державного виконавця не повідомляв.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді