КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9202/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/4904/16-ц

23 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Стрижеуса А.М.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Дубановської І.Д., про скасування судового наказу та поворот виконання у справі за заявою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

26 квітня 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква заборгованості за користування житловою площею та комунальними послугами з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних в сумі 16141,91 грн.

18 травня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква заборгованість за користування житловою площею та комунальними послугами в сумі 16 141,91 гривня 91 коп., а також стягнуто з боржника на користь стягувача витрати по сплаті судового збору в розмірі 689 грн. 00 коп.

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 надіслав до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву про скасування судового наказу в якій просив:

поновити строк на оскарження судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4904/16-ц (2-н 501/16) від 18 травня 2016 року;

скасувати судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4904/16-ц від 18 травня 2016 року;

вирішити питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України в розмірі 339,71 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що копію оскаржуваного наказу отримано ним лише 22.12.2017 року. Зазначав, що заборгованість за житлово-комунальні послуги в нього відсутня. Розрахунок заборгованості є безпідставним, оскільки період нарахування заборгованості, вказаний в цьому розрахунку, перевищує строк позовної давності та в ньому не враховано пільги, гарантовані йому законодавством як ветерану військової служби.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4904/16ц (2н-501/16) повернуто заявнику.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення із заявою про скасування судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року.

Скасовано судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року.

Допущено поворот виконання судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 27 травня 2020 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року в частині повороту виконання судового рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим що, ухвалюючи судове рішення про поворот виконання судового наказу, суд першої інстанції керувався тільки розміром стягнутих з боржника коштів та не взяв до уваги, які саме кошти були стягнуті з боржника та чи перераховані вони (в якому обсязі) на рахунок КЕВ м. Біла Церква, адже в суму стягнутих коштів входить сума основної заборгованості, судовий збір, авансовий внесок та виконавчий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що з його пенсії незаконно стягнуто суму 16830,91 грн. на виконання судового наказу, який в подальшому було скасовано, тому судом першої інстанції обґрунтовано допущено поворот виконання судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року.

В судове засідання представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та ОСОБА_1 не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква заборгованість за користування житловою площею та комунальними послугами в сумі 16 141,91 гривня 91 коп., а також стягнуто з боржника на користь стягувача витрати по сплаті судового збору в розмірі 689 грн. 00 коп.

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу в якій просив: поновити йому строк на оскарження судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4904/16-ц (2-н 501/16) від 18 травня 2016 року; скасувати судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4904/16-ц від 18 травня 2016 року; вирішити питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України в розмірі 339,71 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 пропустив визначений ч. 1 ст. 170 ЦПК України строк подання заяви про скасування судового наказу з поважних причин, оскільки копію судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року він отримав лише 22 грудня 2017 року, а із заявою про його скасування звернувся 26 грудня 2017 року.

Врахувавши вимоги ч. 3 ст. 171 ЦПК України, якою визначено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про наяність правових підстав для скасування судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року. Враховуючи наявність клопотання ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення, судом першої інстанції допущено поворот виконання судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року на підставі ч.3 ст.171 ЦПК України та ст.444 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року в частині повороту виконання судового рішення.

За правилами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року переглядається в апеляційному порядку лише в частині вирішення питання про поворот виконання судового наказу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повороту виконання судового наказу в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Отже, поворот виконання рішення суду - це повернення сторін виконавчого провадження у первісний стан, що передував виконанню рішення, внаслідок скасування правової підстави такого виконання. Поворот виконання є способом захисту прав боржника на випадок отримання стягувачем майна або коштів за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням.

За змістом ч.3 ст.171 ЦПК України, вирішення питання про поворот виконання судового наказу є похідним від скасування судового наказу.

З огляду на те, що відповідно до положень ст.171 ЦПК України скасування судового наказу є безумовною підставою для повороту виконання судового наказу, при наявності заяви боржника, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині повороту виконання судового наказу є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи те, що судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 рокускасовано ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року, яка в цій частині не оскаржується та набрала законної сили, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми ч.3 ст.171 і ст.444 ЦПК України та вирішив питання про поворот виконання судового наказу.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те що, приймаючи рішення про поворот виконання судового наказу, суд першої інстанції керувався тільки розміром стягнутих з боржника коштів та не взяв до уваги, які саме кошти були стягнуті з нього та чи перераховані вони (в якому обсязі) на рахунок КЕВ м. Біла Церква, адже в суму стягнутих коштів входить сума основної заборгованості, судовий збір, авансовий внесок та виконавчий збір, оскільки сам факт стягнення з боржника грошових коштів за скасованим судовим рішенням, незалежно від суми стягнення, свідчить про порушенням прав боржника, які підлягають поновленню, оскільки правова підстава для стягнення вказаних коштів відпала.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали апеляційна скарга не містить.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та скасування ухвали суду в частині повороту виконання судового наказу колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року в оскаржуваній частині постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: