УХВАЛА

20 січня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судових засідань Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Добропілля позовну заяву ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, справа 234/18207/19

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2019 року, на підставі ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 28.10.2019 року про передачу цивільної справи за підсудністю, до Добропільського міськрайонного суду надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області (юридична адреса: Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечують проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про підвідомчість справ, необхідно враховувати вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у якій визначено, що місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу їй необхідно для призначення пенсії за віком. Позивач зверталася до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області із заявою про призначення їй пенсії за віком, згідно ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області №982 від 08 листопада 2018 року у призначенні такої пенсії їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу (не надано довідку про відпрацьовані людино дні, період роботи з 28.07.1988 по 31.12.1998 р.).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Органи ПФУ фактично не визнали право позивача на отримання пенсії за віком. Отримавши відмову, позивач її в установленому законом порядку не оскаржив, а звернувся до суду із позовом про встановлення факту трудового стажу.

Враховуючи, що позивач просить фактично підтвердити його наявний трудовий стаж у зв`язку з відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України зарахувати період його роботи для призначення пенсії за віком, то, з огляду на вищевикладене вказана заява не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи діючий порядок та отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст. 124 Конституції України, позивач має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з позовною заявою про встановлення факту трудового стажу, що має юридичне значення в порядку цивільного судочинства, а з позовною заявою (скаргою) до УПФУ про визнання неправомірними дій органу ПФУ, щодо відмови у зарахуванні періоду її роботи до стажу для обчислення пенсії, за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі №706/1637/16-ц.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі 198/623/18.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі.

У справі, що розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, тому необхідно закрити провадження у справі на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.3, 19, 200, 255 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, справа 234/18207/19 - закрити.

Роз`яснити що розгляд справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексу ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2020 року.

Суддя А.М. Левченко