Номер провадження: 22-ц/813/5834/20
Номер справи місцевого суду: 522/544/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орловської Валерії Вадимівни на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року про забезпечення позову до предявлення позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Так, заявники зазначають, між ними та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про надання останнім послуг посередництва щодо придбання продовольчих товарів. Заявники перерахували на рахунок ОСОБА_1 кошти, проте останній свої зобовязання виконувати відмовляється та гроші не повертає. Викладені обставини стали підставою звернення заявників із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, які були перераховані на рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року заяву представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвоката Дьякова Віталія Олександровича задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 373 920 грн., які належать ОСОБА_1 та знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 у АТ „ПриватБанк.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Орловська Валерія Вадимівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року та відмовити заявникам у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а ухвала суду про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 взагалі не мотивована. Крім того, на думку апелянта, суд, при накладенні арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , не звернув уваги на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21.08.2019 року, яким суд зобов`язав АТ КБ „ПриватБанк усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні відкритим на його імя рахунком.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за позовом, з яким він має намір звернутися до суду.

З таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі.

З таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення (стягнення) грошових коштів. Як зазначають заявники, між ними та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про надання посередницьких послуг щодо придбання продовольчого товару. Відповідно до умов досягнутої між сторонами домовленості, заявники перерахували на рахунок ОСОБА_1 373 920 грн., проте останній свої зобовязання виконувати відмовляється та гроші не повертає, у звязку з чим заявники, в порядку ч.2 ст.149, п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти.

В свою чергу ОСОБА_1 не визнає заяву заявників та зазначає, що викладені в ній обгрунтування та підстави подальшого їх звернення з позовом до суду не відповідають дійсності.

З наведених обставин вбачається, що між сторонами дійсно виникли спірні відносини з-приводу належності грошових коштів у розмірі 373 920 грн., які надійшли на розрахунковий банківський рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , а тому вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 373 920 грн., які перераховані на рахунок ОСОБА_1 є повністю співмірною із вимогами, з якими мають намір звернутися заявники.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що заява ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки таких обставин судом не встановлено. Форма і зміст заяви відповідають вимогам ст.151 ЦПК України, тому такі доводи є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що ухвала суду не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки в ухвалі суд чітко зазначив, що метою накладення арешту на грошові кошти є забезпечення позову заявників, з яким вони мають намір звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_1 цих самих коштів. Невжиття таких заходів може призвести до невиконання рішення суду у разі задоволення позову, тому забезпечення позову, про яке яке просили заявники, буде запорукою виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що заявниками та судом не обгрунтовано, як саме невжиття заходів забезпечення позову може порушити права заявників, оскільки з матеріалів справи, в тому числі із заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ухвали суду вбачається, що предметом звернення до суду є стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, які були перераховані заявниками з метою отримання послуг. Неотримавши послуги від ОСОБА_1 заявники звернулися із заявою про накладення арешту на ці кошти, з метою збереження свого майна. Тому заява про забезпечення позову та висновки суду є цілком обгрунтованими та такими, що відповідають матеріалам справи та нормам закону.

Доводи апеляційної скарги, що накладаючи арешт, суд не звернув уваги на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21.08.2019 року, яким суд зобов`язав АТ КБ „ПриватБанк усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні відкритим на його імя рахунком, не спростовують правильність висновків про забезпечення позову, оскільки у наведеному апелянтом випадку суд визнав незаконними дії банку, здійснені в межах фінансового моніторингу, в той час, як арешт, який оскаржує апелянт, накладений судом під час розгляду судового спору в межах цивільної справи, і дане забезпечення позову є повністю співмірним з позовними вимогами, з якими мають намір звернутися заявники.

Інші доводи апеляційної скарги є предметом розгляду справи по суті та не є предметом перегляду ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу про забезпеченню позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орловської Валерії Вадимівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови

Повний текст постанови складено: 20.10.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова