Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 712/11298/19

провадження № 61-19112ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арон-Буд» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Арон-Буд» (далі - ТОВ «Арон-Буд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ») про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 вересня 2018 року о 10 год 10 хв у м. Києві по проспекту Лобановського, 128, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та який після зіткнення зіткнувся з попереду їхавшим автомобілем марки Renault Kadjar, державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого автомобіль Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , відкинуло на смугу зустрічного руху, що призвело до подальшого зіткнення з автомобілем марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_4 , який у свою чергу зіткнувся з автомобілем марки Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_5 .

Внаслідок ДТП складено три протоколи про адміністративні правопорушення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року у справі № 752/19981/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Внаслідок вищевказаного зіткнення було пошкоджено п`ять транспортних засобів, серед яких й автомобіль марки Renault Kadjar, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є позивач.

В результаті вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, автомобіль позивача отримав пошкодження, згідно висновку № 251/19 від 10 липня 2019 року експертного автотоварозначого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kadjar, державний номерний знак НОМЕР_3 , станом на дату проведення дослідження становить 116 598,32 грн; вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля Renault Kadjar, державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження, станом на дату ДТП становить 98 105,72 грн.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 квітня 2018 року № АМ/3619676.

Позивач вказував, що 13 вересня 2018 року повідомив ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про настання страхового випадку та 27 жовтня 2018 року звернувся в порядку, визначеному Законом № 1961-IV із заявою на виплату страхового відшкодування.

03 грудня 2018 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що виплата страхового відшкодування потерпілій особі здійснюється на підставі постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а надана ТОВ «Арон-Буд» постанова суду не містить інформації щодо пошкодження автомобіля Renault Kadjar, державний номерний знак НОМЕР_3 . 21 березня 2019 року представник позивача звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» з досудовою вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП і просив виплатити ТОВ «Арон-Буд» страхове відшкодування. 04 квітня 2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відмовило у виплаті страхового відшкодування з підстав, викладених у відмові від 03 грудня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначав, що з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 98 105,72 грн, яке складається з витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, а з ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 21 992,60 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ Арон-Буд» до ОСОБА_1 , ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Арон-Буд» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2020 року скасовано. Позов ТОВ «Арон-Буд» задоволено. Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.» на користь ТОВ «Арон-Буд» 98 105,72 грн страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Арон-Буд» 21 992,60 грн. Вирішено питання судових витрат.

ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.» у грудні 2020 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 120 098,32 грн (98 105,72 грн + 21 992,60 грн), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на безпідставне та недоведене притягнення особи до цивільної відповідальності за шкоду нанесену майну фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги в частині посилань що судове рішення у цій справі може бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції з підстав передбачений у підпункті «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що справа має виключне значення для заявника, оскільки до касаційної скарги не додано доказів, які б їх підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Касаційна скарга не містить інших посилань на наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ТДВ «Ю.Ес.Ай.» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арон-Буд» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик