ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м. Чернівці
справа № 725/3593/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар: Герман Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Нестеренко Є.В.),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що відповідно до ордеру №748 від 11 листопада 1993 року ОСОБА_4 як працівнику Міністерства оборони СССР та членам її сім`ї була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Після вселення в житлове приміщення нею укладено договір найму з обслуговуючою організацією будинку ПП «Житлосервіс».

______________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/27/20 Категорія 3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Приватизацію квартири за життя вона не здійснила.

Рішенням Чернівецької міської ради №580/22 від 30 жовтня 2018 року особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 переоформлено на ім`я позивача ОСОБА_1 . Позивачі зареєстровані за вказаною адресою.

Вказували, що з метою оформлення права власності в порядку приватизації на квартиру звернулись до Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради та дізналися, що квартира не належить територіальній громаді м. Чернівці, а тому немає законних підстав здійснити її приватизацію, житловий будинок АДРЕСА_2 побудований за кошти Міністерства Оборони України.

У подальшому вони звернулися із заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про оформлення передачі у приватну (спільну часткову) власність квартири, однак вищевказаний будинок не перебуває на балансі КЕВ м. Чернівці.

Вважають, що КЕВ м. Чернівці безпідставно та незаконно відмовив їм в оформленні власності на квартиру.

Згідно змінених позовних вимог просили визнати протиправним та скасувати рішення КЕВ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України від 12 червня 2019 року №1629 щодо відмови їм у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 ;

визнати за ними право на приватизацію вказаної квартири;

зобов`язати КЕВ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України вжити заходів щодо приватизації квартири.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України від 12 червня 2019 року №1629 щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на приватизацію вказаної квартири.

Зобов`язано КЕВ м. Чернівці як орган приватизації вжити заходів щодо приватизації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартири.

Стягнуто з КЕВ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України на користь позивачів понесені судові витрати в сумі 4657 грн 21 коп., по 1552 грн 40 коп. на користь кожного.

Стягнуто з КЕВ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України на користь держави судові витрати в сумі 2258 грн 39 коп.

На вказане рішення Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норми матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень державного житлового фонду, зокрема квартир, які знаходяться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. КЕВ м. Чернівці є складовою частиною Збройних Сил України та підпорядкований Міністерству оборони України. Матеріали справи не містять доказів того, що будинок АДРЕСА_2 збудований за кошти міністерства та перебуває в його оперативному управлінні. Враховуючи, що будинок не перебуває на балансі КЕВ, останній не наділений правом оперативного управління цим майном та не порушив права позивачів щодо приватизації квартири.
Зазначає, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки як вбачається із заяви про зміну позовних вимог існує публічно-правовий спір а існує владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні, що є визначальною рисою адміністративних правовідносин, тому такий спір не підлягає розгляду за правилами ЦПК України.
Вважає, що заяву про зміну позовних вимог від 20.08.2019 року подано та підписано особою, яка не підтвердила свої повноваження на представництво інтересів позивачів.

Також в апеляційній скарзі зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно розподілу судових витрат, оскільки позов пред`явлено кількома позивачами, то кожен із позивачів мав сплатити частину судового збору, однак до матеріалів справи додано квитанцію про оплату лише від одного і позивачів ОСОБА_1 .. Крім того подана позовна заява містить дві вимоги майнового і не майнового характеру, тому судовий збір мав бути сплачений за кожну вимогу, чого зроблено не було. Вважає, що судом першої інстанції належним чином не здійснено перевірку повноти оплати судового збору.

Просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.
Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм

процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання громадян та спрямована на створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, а тому позивачі, які постійно мешкають у квартирі АДРЕСА_1 мають право на безоплатну приватизацію згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом установлено, що відповідно до ордеру №748 від 11.11.1993 року ОСОБА_4 , як працівнику Міністерства оборони СССР та членам її сім`ї, була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 уклала договір найму з обслуговуючою організацією будинку ПП «Житлосервіс», що підтверджується самим договором (а.с.8).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.07.2018 року, актовий запис №1481 (а.с.9).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відомості про квартиру АДРЕСА_1 відсутні.
Рішенням Чернівецької міської ради №580/22 від 30.10.2018 року особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 переоформлено на ім`я позивача ОСОБА_1 , що підтверджується повідомлення Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради №4-3118/0-03/01 від 07.11.2018 року.
Із довідки ПП «Житлосервіс» від 0.01.2019 року вбачається , що за адресою: квартира АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно відповіді Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради від 04.03.2019 року квартира АДРЕСА_1 не належить на праві власності територіальній громаді м. Чернівці.
Актом прийому-передачі від 15.03.1995 року Військова частина НОМЕР_1 передала, а ЖРЕП-13 Першотравневого району м. Чернівці прийняв на баланс житловий будинок на 72 квартири по АДРЕСА_3 .

Із довідки Департаменту ЖКГ Міськради від 24.11.1998 року, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_3 , побудований на кошти Міністерства Оборони України, знаходиться на балансі Чернівецької КЕЧ району.
Як вбачається з довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці від 12.06.2019 року житловий будинок АДРЕСА_3 , на їхньому балансі не перебуває.
Згідно висновку оцінки вартості нерухомого майна від 13.06.2019 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 465721 гривень.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482 XII зазначено, що приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ч.1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 XII військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачі правомірно скористалися своїм правом на безоплатну приватизацію квартири.

Згідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває в повному господарському віданні або оперативному управлінні КЕВ м. Чернівці, що підтверджується копією ордеру №748 від 11.11.1993 року , копією довідки №989 від 24.11.1998 року, копією листа- відповіді департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради №03/01-18/841 від 04.03.201 року, згідно яких житловий будинок по АДРЕСА_3 побудований на кошти Міністерства Оборони України, знаходиться на балансі Чернівецької КЕЧ району.
Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження передачі спірного житлового будинку до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці та наявності у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради права на розпорядження цим нерухомим майном.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що саме відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України наділений правом створити уповноважений орган з приватизації квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.
Позивачі правомірно звернулись з вимогами саме до відповідача про вжиття заходів щодо приватизації квартири, а невжиття відповідачем заходів щодо приватизації квартири порушує їх права.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України або у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги що заява про зміну позовних вимог від 20.08 12019 року підписана особою, яка не мала на це повноважень, оскільки матеріали справи місять ордер серії ЧЦ №000004318 від 06.05.2019 року, наданий в оригіналі про надання правової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 адвокатом Барабащук Г.І. (а.с.90).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи №П/9901/736/18 щодо підтвердження повноваження адвоката та постанови від 05 грудня 2018 року ордер, який видано відповідно до Закону №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Тому адвокат при підписанні та подачі заяви про зміну позовних вимог діяв виключно в інтересах позивачів та відповідно до наданих йому повноважень.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, враховуючи наступне.

Згідно положення ст.1 ЦПК України та ст.2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права. Тому справи за позовами про визнання права на приватизацію державного житлового фонду, про усунення перешкод у здійсненні приватизації житла розглядаються у порядку цивільного судочинства. У відповідності до узагальнення судової практики ВССУ щодо розгляду справ про приватизацію державного житлового фонду та гуртожитків від 17.01.2017 року вбачається, що якщо спір стосується безпосередньо реалізації права на конкретне житлове приміщення, при вирішенні підсудності справи слід виходити з того, що право на приватизацію є правом на нерухоме майно, тому слід застосовувати ст.114 ЦПК України.

Щодо посилань апелянта про несплату кожним із позивачів своєї частини судового збору окремим платіжним документом, то слід зазначити що чинне законодавство не місить заборони і можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі, оскільки визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати сум судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці відхилити.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2020 року.

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк