Провадження № 2-з/359/80/2020
Справа № 359/7709/19
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Величко Володимира Павловича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

20 липня 2020 року представник позивача адвокат Величко В.П. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з заявою про забезпечення позову, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо відчуження майна, а саме : заборонити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам здійснювати заходи щодо відчуження будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що 17 квітня 2009 року Святошинським районним судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 2-1205-1/09, яким суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов`язав стягнути з ОСОБА_3 120 000 грн. боргу та 1230 грн. судових витрат, а разом 121 230 грн. ОСОБА_3 було добре відомо про прийняте рішення про стягнення з нього грошових коштів. Отже, він знав про свій обов`язок щодо його виконання, однак з метою уникнути виконання цього грошового зобов`язання, 10 серпня 2009 року, останній уклав договори дарування з власним сином, ОСОБА_1 , за якими подарував тому домоволодіння, загальною площею 347,60 кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1320 га, кадастровий номер :016:0022, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 . В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа, в якій предметом спору є визнання фіктивним правочину договору дарування будинку та земельної ділянки. Так, на сьогоднішній день існує загроза того, що ОСОБА_1 може здійснити дії спрямовані на відчуження майна, що в подальшому призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. Є підстави вважати, що ОСОБА_1 за активного сприяння його матері ОСОБА_4 вчиняють активні дії по продажу будинку в с. Гора, про що свідчить оголошення, розміщене на відкритому інтернет-ресурсі «100 ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого пропозиція щодо купівлі будинку по АДРЕСА_1 , виставлена на продаж за 4 932 000 грн.

Крім того, враховуючи що позовна заява має немайновий характер, просили не застосовувати зустрічне забезпечення.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 21 липня 2020 року.

Розгляд заяви здійснено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно п.п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа : ОСОБА_4 про визнання фіктивним правочину договору дарування будинку та земельної ділянки. Тобто, заяву про забезпечення позову представник позивача адвокат Величко В.П. подав після пред`явлення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_3 з метою уникнути виконання грошового зобов`язання в розмірі 120 000,00 грн. відносно ОСОБА_2 , 10 серпня 2009 року уклав договори дарування з власним сином, ОСОБА_1 , за якими подарував тому домоволодіння, загальною площею 347,60 кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1320 га, кадастровий номер :016:0022, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна (а.с. 4).

Крім того, представник позивача адвокат Величко В.П. зазначає, що ОСОБА_1 на даний момент вчиняє активні дії по продажу будинку в с. Гора, про що свідчить оголошення, розміщене на відкритому інтернет-ресурсі «100 ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого пропозиція щодо купівлі будинку по АДРЕСА_1 , виставлена на продаж за 4 932 000 грн. (а.с. 5).

Проте, представником позивача адвокатом Величко В.П. належним чином не обґрунтовано необхідність застосування виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будинок, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та заборони вчиняти будь-яких реєстраційних дій, щодо відчуження майна, а саме : заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати заходи щодо відчуження будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що заявлена позивачем вимога є не співмірною із заходами забезпечення позову.

За наведених обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України для забезпечення позову.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосуван-ня судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Величко Володимира Павловича про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.