КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Подрєзова Г.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3061/2020
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у справі за поданням старшого державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області Ковтун О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України громадянина України - боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року подання старшого державного виконавця задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сабадин А.В., подала апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, оскаржувану ухвалу постановлено 13 грудня 2013 року. Доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали матеріли справи не містять.

Апелянт вказує, що їй стало відомо про ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року під час ознайомлення зі справою 17 грудня 2019 року, що підтверджується розпискою про ознайомлення (а.с.182).

Разом з цим, в матеріалах справи міститься направлене поштою клопотання ОСОБА_1 від 12 лютого 2018 року (зареєстроване судом 14 лютого 2018 року) про видачу копії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у даній справі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з 12 лютого 2018 року було відомо про наявність ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року.

При цьому, як вбачається із відомостей, що містяться на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року було оприлюднено 22 січня 2014 року і апелянт не була позбавлена можливості ознайомитись з її змістом

Разом з тим, апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 24 грудня 2019 року, тобто через понад півтора року після того, як ОСОБА_1 дізналась про таку ухвалу.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У своїй заяві апелянт вказує, що копію ухвали було направлено судом за попереднім місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , в той час як ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Посилається також на необхідність ОСОБА_2 виїзду за кордон з метою лікування.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься супровідний лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року про направлення ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 : на її клопотання копії ухвали суду від 13 грудня 2013 року (а.с. 173). Саме цю адресу вказала ОСОБА_1 у своєму клопотанні від 12 лютого 2018 року про видачу копії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у даній справі (а.с. 171). Відомостей щодо проживання ОСОБА_1 за іншою адресою матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За таких обставин доводи заяви про поновлення строку є необґрунтованими.

Посилання апелянта на потребу ОСОБА_2 виїзду за кордон з метою лікування не стосуються питання пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду апелянт не надала.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд не вважає ОСОБА_1 обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу на те, що апеляційну скаргу було подано лише 24 грудня 2019 року. Тобто, більше ніж через півтора роки після того, як ОСОБА_1 дізналась про наявність оскаржуваної ухвали. За цей час апелянт, не вживала дії, спрямовані на добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та здійснення обов`язків, хоча не була позбавлена можливості ознайомитись із матеріалами справи чи особисто отримати копію судового рішення, а також ознайомитись зі змістом ухвали через Єдиний державний реєстр судових рішень.

Поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та доказів на їх підтвердження ОСОБА_1 суду не надала.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ч.1 ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко