Номер провадження: 22-ц/813/1904/20
Номер справи місцевого суду: 520/8980/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/8980/18

Номер провадження: 22-ц/813/1904/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович, 2) Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою адвоката Байрамова Олександра Володимировича - представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Коваленко О.Б. о 15 годині 39 хвилині 07 лютого 2019 року,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому проситьвизнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39672662 від 14.02.2018 року 12:33:47, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (далі - АДРЕСА_2 ), за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - Банк).

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що реєстрація права власності на спірну квартиру за Банком відбулася з порушенням вимог діючого законодавства. 30 липня 2008 року між УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю (правонаступником всіх прав і обов`язків є Банк) та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №МRTG-31, відповідно до якого УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю зобов`язувався надати позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 105 000,00 доларів США, зі сплатою 13,0 % річних, строком до 30 липня 2023 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 липня 2008 року між УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № МRTG-31/S, зареєстрований в реєстрі за № 4380, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку УніКредит Банк Товариству з обмеженою відповідальністю належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 82,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2018 року з Інформаційної довідки № 115040635 позивачці стало відомо, що власником її квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться Банк. Згідно вказаної довідки, відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру 09.02.2018 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В.. У якості підстави виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія та номер: 4380, виданий 30.07.2008, видавник: Носенко О.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу.

Підставою внесення запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39672662 від 14.02.2018 року 12:33:47, ОСОБА_2 , Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Позивачка вимоги від Банку не отримувала, підпис на рекомендованому повідомленні також не ставила. Більше того зазначила, що на повідомленні вказана невірна адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , а тому позивач фактично не могла отримати вказаного листа за даною адресою, оскільки проживає та зареєстрована з 2009 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою копією паспорта позивача. Крім того, виходячи з наданого рекомендованого повідомлення, вимога направлялася позивачу цінним листом з описом вкладення, однак у матеріалах реєстраційної справи опис вкладення в цінний лист відсутній.

Надане Банком повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням датується 11.11.2017 року, в той час, як згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана вимога була отримана позивачем 09.11.2017 року, тобто раніше ніж була відправлена. За запитом на веб-сайті ПАТ «Укрпошта» за номером відправлення поштового конверту з повідомленням №064 в графі «Відстежити» встановлено, що лист, яким нібито направлялася вимога про усунення порушень позивачу разом з рекомендованим повідомленням, не був отриманий адресатом (одержувачем) та був повернутий за закінченням терміну зберігання адресанту (відправнику) Надане рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення, на якому міститься нібито підпис ОСОБА_1 , є фальшивим.

З викладеного вбачається, що у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_1 не отримувала від Банку попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому у відповідачів були відсутні правові підстави для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В. вчинив реєстрацію права власності на нерухоме майно без отримання доказів на підтвердження того, що відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» письмові вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки над Згідно ЗУ №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розділ IV «Проведення державної реєстрації прав» ст. 18 п. 1 ч. 1, 2, 4, 8 і Порядку № 1127 від 25.12.2015 р п. 6, 7 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав. Уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав формує і реєструє заяву в базі даних, на якому заявник проставляє власний підпис. Виходячи зі скан-копій матеріалів реєстраційної справи № 101, в ній є завірена Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26705836 від 09.02.2018, подана ОСОБА_3 .. Заява була прийнята і сформована ОСОБА_2 .. У заяві зазначено, що проводиться державна реєстрація виникнення приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також у заяві зазначено, що заявник Банк є «суб`єктом права», «юридичною особою», «суб`єкт є заявником». Крім того вказано, що уповноваженою особою є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , повноваження якої підтверджуються довіреністю від 16.11.2017 року, серія та номер 2915, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна О.С..

Положеннями п. 9 Порядку №1127 від 25.12.2015 року встановлено, що під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника. Встановлення особи заявника здійснюється на підставі документа, що посвідчує таку особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Обсяг повноважень особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи без додаткового документального підтвердження, перевіряється на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за допомогою порталу електронних сервісів.

Проте, в порушення Порядку №1127 (п. 7, 8 та інші), в заяві про державну реєстрацію права не вказано документ, що посвідчує особу заявника (паспорт громадянина України або інший документ), не вказано його номер, місце і дата видачі та інші дані. Відсутня також в матеріалах реєстраційної справи №101 скан-копії паспорта уповноваженої особи та довіреності, що підтверджує повноваження останньої, які повинні були бути виконані в день подачі заяви.

Згідно відомостей, які містяться про Банк в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 не значиться особою, яка уповноважена діяти від імені Банку без додаткового документального підтвердження.

Відповідно до п. 8 Порядку №1127 державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис.

Однак, як видно із заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26705836 від 09.02.2018р., яку прийняв і сформував відповідач державний реєстратор Іскров О.В., в заяві взагалі відсутній підпис заявника.

Відповідач Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В., проводячи прийом заяви 09.02.2018 р., своїми діями грубо порушив положення Порядку №1127, в частині встановлення особи заявника та обсягу його повноважень відповідно до п. 9 Порядку №1127. Також державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» були порушені вимоги Розділу II ст. 10 ч. 3 п. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині обов`язку державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, зокрема, відповідність повноважень особи, яка подає документи для держреєстрації прав.

Все вищевикладене свідчить про те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі документів, поданих невстановленою особою.

З урахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 82,8 кв. м., дане майно використовується позивачем як місце її постійного проживання, іншого майна у неї немає, до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Огляд предмету іпотеку, на який звернуто стягнення, у 2017 - 2018 роках жодним суб`єктом оціночної діяльності не проводився, проте вказана умова є обов`язковою для складення оцінки майна, а тому, фактично, оцінки предмету іпотеки, зробленої на момент набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 існувати не може. Отже, як наслідок, при винесенні державним реєстратором оскаржуваного рішення було порушено встановлений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, оскільки була відсутня оцінка предмета іпотеки (а. с. 1 - 7).

Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач державний реєстратор Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В. у судове засідання суду першої інстанції не з`явився.

Представник Банку у судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2018 року вищевказану позовну заяву Банкузадоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39672662 від 14.02.2018 року 12:33:47, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за Банком.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачу не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», згоду на відчуження предмету іпотеки позивач також не надавала. Таким чином, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, яке виникло на підставі Договору іпотеки, є протиправними, оскільки не були виконані умови п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року.

Крім того, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник зобов`язаний був надати відповідачу державному реєстратору Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрову О.В. оцінку вартості іпотеки.

Порядок проведення оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності регулюється Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003 р. №1891 та Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 р. №1440.

Так, відповідно до п. 50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка. Окрім того, згідно п. 56 вказаного стандарту звіт про оцінку майна повинен містити особистий огляд об`єкта оцінки.

Проте, оцінка предмету іпотеки зроблена суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття Банком права власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня (а. с. 163 - 166).

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що позивачка посилається на докази, які не були отримані під час розгляду даної справи (копії документів з реєстраційної справи, надані з іншої адміністративної справи). Також вказує на наявність вищевказаного звіту про оцінку майна в матеріалах справи, а отже на помилковість висновків суду першої інстанції щодо його відсутності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Посилається на те, що судом першої інстанції не було допущено порушень процесуального та матеріального права під час розгляду даної справи.

Від представника Банку - адвоката Байрамова О.В. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення, призначеного на 02 квітня 2020 року розгляду справи. Вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У попередньому судовому засіданні, яке відбулося 30 січня 2020 року, представник Банку - адвокат Байрамов О.В. підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Крім того, представником Банку - адвокатом Байрамовим О.В. викладено правову позицію щодо необхідності відмови у задоволенні вищенаведеного позову в апеляційній скарзі.

Справа перебуває в провадженні коллегії суддів апеляційного суду більше року та упродовж цього цасу справу було неодноразово відкладено.

Щодо посилань представника Банку - адвоката Байрамова О.В. у клопотанні про відкладення розгляду справи на розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на усій території України з 12 березня до 3 квітня 2020 року установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до 03.04.2020 року зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

По даній справі призначене четверте судове засідання. Учасникам справи була надана можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї позиції по справі, вони реалізували свої процесуальні права ще до введення державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, тривалий розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, освідомленість учасників справи про розгляд справи, а також те, що учасники справи у судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2020 року, реалізували своє процесуальне право щодо участі у судовому засіданні під час розгляду справи та висловили свою процесуальну позицію, тобто створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника Банку - адвоката Байрамова О.В. про відкладення розгляду справи. Справу розглянути за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 202, 575, 626 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 12, 33, 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30 липня 2008 року між УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю (правонаступником всіх прав і обов`язків є Банк) та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № МRTG-31, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 105 000,00 доларів США, зі сплатою 13,0 % річних, строком до 30 липня 2023 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 30 липня 2008 року між УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір №МRTG-31/S, зареєстрований в реєстрі за № 4380, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку УніКредит Банк Товариство з обмеженою відповідальністю належну їй на праві власності квартиру, загальною площею 82,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39672662 від 14.02.2018 року 12:33:47, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за Банком.

Між сторонами по справі виникли правовідносини з кредитного договору та іпотечного договору.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є -договори та інші правочини.

Згідно з статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (стаття 7 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (стаття 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, визначений пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок).

Так, для проведення державної реєстрації іпотекожердатель, крім іншого, подає: 1) копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачу не надходила та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні статті 35 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, яке виникло на підставі Договору іпотеки, є протиправними, оскільки не були виконані умови п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року.

Вказане у попередньому абзаці знаходить своє відображення в матеріалах справи, зокрема відповідно до витягу з веб-сайту ПАТ «Укрпошта» за номером відправлення поштового конверту з повідомленням №064 в графі «Відстежити» встановлено, що лист, яким направлялася вимога про усунення порушень позивачу разом з рекомендованим повідомленням, не був отриманий адресатом (одержувачем) та був повернутий за закінченням терміну зберігання адресанту (відправнику).

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду щодо порушення норм статті 35 Закону України «Про іпотеку» під час вчинення спірних реєстраційних дій.

Крім того, стаття 37 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Вимога щодо проведення оцінки вартості предмета іпотеки на момент набуття його у власність спрямована на захист прав іпотекодавця, оскільки у разі набуття права власності на предмет іпотеки вартістю вищою, ніж розмір забезпечених іпотекою вимог, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром таких вимог.

Встановивши відсутність доказів проведення суб`єктом оціночної діяльності оцінки вартості вищенаведеної квартири на день набуття її Банком у власність, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив цю обставину як додаткове підтвердження неправомірності набуття Банком права власності на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи звіту про оцінку спірного майна на увагу суду не заслуговують, з огляду на наступне.

Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Документи, що їх складають в організації, згідно пункту 4.4. ДСТУ 4163-2003 повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Згідно з пунктом 3.12. Національного стандарту України ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять», затвердженого наказом від 28 травня 2004 року №97 Держспоживстандарту України (далі - ДСТУ 2732:2004), юридична сила (службового документа) - властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання звіту посадовими особами організації є основною умовою дійсності такого звіту.

Висновок про вартість майна, на який апелянт посилається в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи помилковість висновків суду першої інстанції про порушення правил статті 37 Закону України «Про іпотеку» під час вчинення вищевказаних реєстраційних дій, не містить підпису посадової особи організації, а отже є недопустимим доказом щодо обставин, на які посилається апелянт в обґрунтування своїх вимог.

Доводи про те, що позивачка посилається на докази, які не були отримані під час розгляду даної справи (копії документів з реєстраційної справи, надані з іншої адміністративної справи), спростовуються матеріалами дослідженої апеляційним судом адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 39672662 від 14.02.2018 року 12:33:47, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». По вказаній справі були встановлені обставини відносно осіб, які беруть участь у даній справі (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Байрамова О.В. - представника Банку, а також для прийняття доводів останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Байрамова Олександра Володимировича - представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси 07 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складена 14 квітня 2020 року

Головуючий суддя: А.П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе