Ухвала

28 грудня 2020 року

місто Київ

справа № 206/230/17

провадження № 61-16917ск20

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко Олександр Олексійович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради,

про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у січні 2017 року звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування від 13 червня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 29 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; скасування у державному реєстрі іпотек рішення про державну реєстрацію іпотеки і заборону на відчуження нерухомого майна.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року залишено без змін.

ОСОБА_1 23 грудня 2020 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд констатує, що касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції випливає, що це рішення ухвалено 29 липня 2020 року, касаційна скарга на таке рішення подана 23 грудня 2020 року, отже із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

І. У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки не отримувала засобами поштового зв`язку копію рішення суду апеляційної інстанції, про результат розгляду справи апеляційним судом заявник дізналася 11 жовтня 2020 року.

Зазначені обставини, на переконання заявника, свідчать про поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд дослідив подану касаційну скаргу та додані до неї документи, за результатом чого зробив такі висновки.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком для осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» ЄСПЛ зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Верховний Суд робить висновок, що доводи заявника про необізнаність щодо розгляду судом апеляційної інстанції цієї справи, чим порушено право заявника на захист, не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За правилами частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Права та обов`язки учасників справи визначено статтею 43 ЦПК України, зокрема, пунктами 1 та 2 частини першої наведеної статті передбачено право сторони ознайомлюватися з матеріалами справи та брати участь у судових засіданнях.

Отже, ОСОБА_1 після повернення їй у грудні 2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська заяви про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року мала право на отримання інформації у справі № 206/230/17, зокрема, щодо подальшого виконання зазначеного рішення та/або оскарження такого іншими учасниками справи, враховуючи також те, що рішення судів оприлюднюються на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто є загальнодоступною інформацією.

А отже, наведені заявником доводи не свідчать про поважність таких причин пропущення строку звернення з касаційною скаргою.

За наведених обставин заявнику необхідно подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших поважних причин пропуску такого строку танадати відповідні письмові докази на їх підтвердження.

ІІ. На порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом рішень судів першої та апеляційної інстанцій позивач у січні 2017 року звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування від 13 червня 2016 року; скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 29 листопада 2016 року; скасування у державному реєстрі іпотек рішення про державну реєстрацію іпотеки і заборону на відчуження нерухомого майна.

Таким чином, пред`явлений позов містить чотири вимоги немайнового характеру.

Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру, з якою звернулася у 2017 році фізична особа у цій справі, становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грн).

Судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову у цій справі з урахуванням чотирьох вимог немайнового характеру, становив 2 560, 00 грн, відповідно за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 5 120, 00 грн.

За наведених обставин заявник зобов`язана здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 120, 00 грн. На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір»

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо заявник не усуне недоліки поданої касаційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважатиметься неподаною і буде повернута цій особі (частина друга статті 393, частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 392, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко Олександр Олексійович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та іпотеки, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 25 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний