Справа № 758/5599/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни, третя особа: гаражний кооператив «Вікторія», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом Київської міської ради (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач 1), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни (надалі за текстом - відповідач 2), третя особа гаражний кооператив «Вікторія» (надалі за текстом - ГК «Вікторія»), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.

Ухвалою Суду від 25.05.2020, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 25.05.2023 представник відповідача 1 подав заяву про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24.05.2023 позов залишено без задоволення та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 12.06.2023.

12.06.2023 до суду від позивача надійшли заперечення.

Приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.

Розглянувши вказану заяву відповідача 1, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відзиві відповідачем 1 зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат складає 5000,00 грн.

27.10.2022 між позивачем та адвокатом Коганковою О.О. (надалі за текстом - адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги №42/10-22 (надалі за текстом - Договір послуг), відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Позивач сплатив адвокат 20000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №48 від 20.07.2020, №3 від 03.02.2022 та №22 від 02.06.2021.

Таким чином, надання послуг правничої допомоги вартістю 200000,00 грн. підтверджується належними доказами.

Представником позивача в запереченнях на заяву зазначено, що відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Суд зазначає, що відповідач 1 не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема, акту про приймання-передачу наданої правничої (правової) допомоги, розрахунку витрат, звіту про виконану роботу тощо, з якого було б можливо встановити які саме роботи були виконані (послуги були надані) адвокатом та в якому обсязі, та чи відповідають такі роботи (послуги) критеріям реальності, розумності, обґрунтованості.

З огляду на викладене, позивач позбавлений можливості висловити заперечення стосовно обґрунтованості витрат на правничу допомогу вартістю 20000,00 грн та відповідно у суду відсутня можливість визначити та розподілити між сторонами такі витрати, з огляду на неможливість оцінити їх дійсність, необхідність, розумність з урахуванням складності справи, фінансового стану учасників справи та ін.

Суд зазначає, що ненадання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є однією із підстав для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №904/8308/17.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн розподілу між сторонами не підлягають, відтак, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача повністю.

Згідно з ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись положеннями ст. ст. 137, 246, 251, 253, 260 та 270 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою відповідача 1 про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк