Постанова

Іменем України

05 лютого 2020року

м. Київ

справа № 639/1012/15-ц

провадження № 61-1815св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що подружжям під час шлюбу, на спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу придбана у 2013 році однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ-2108 і рухоме майно, яке знаходиться в квартирі. У лютому 2015 року ОСОБА_2 побив її, забрав ключі від автомобіля, вигнав із дитиною з квартири, не дозволивши взяти особисті речі. Через деякий час вселив у квартиру сторонніх осіб, а сам виїхав до Росії, де переважно проживає, з листопада 2015 року навмисно приховує автомобіль, оскільки вона на нього претендує.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених вимог, просила поділити спільне майно загальною вартістю 583 449,00 грн, припинити її право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 263 349,00 грн, визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ-2109, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , стягнути з відповідача компенсацію у сумі 25 691,00 грн, як різницю вартості майна, яке залишається ОСОБА_4 (автомобіль) і ОСОБА_2 , що знаходиться у квартирі, а саме: телевізора «Samsung» вартістю 3 013,00 грн, кріплення настінного для телевізора вартістю 590,00 грн, цифрового ефірного приймача «Android mini HC» вартістю 719,00 грн, печі газової «Gorenie» вартістю 2 699,00 грн, двоконтурного газового котла «Immergas» вартістю 10 000,00 грн, пральної машини «Hotroint» вартістю 3 200,00 грн, меблів кухонних (м`якого куточка і стола) вартістю 1 500,00 грн, дивана розкладного вартістю 2 000,00 грн, ліжка підліткового вартістю 1 800,00 грн.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 визнання права особистої приватної власності на квартиру.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він перебував із ОСОБА_1 у шлюбі з листопада 2009 року і жодного дня ОСОБА_4 не працювала, а тому автомобіль і квартира придбане тільки за його власні кошти або його батьків, які позичили 7 000,00 дол. США на квартиру. Частину коштів на придбання квартири він також позичив у товариша ОСОБА_5 , про що свідчать оригінали розписок, наданих позичальником ним у судовому засіданні, але до теперішнього часу борги не погасив. Автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, після накладення судом арешту на транспортний засіб, місце його знаходження приховує. Особисті речі позивач разом зі своєю матір`ю вивезла з квартири за допомогою відповідача, ключі від квартири і автомобіля самостійно йому передала, добровільно залишила житло і переїхала проживати до батьків .

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, право власності на автомобіль ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, вартістю 16 030,00 грн. У порядку розподілу майна подружжя припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Залишено в користуванні ОСОБА_2 телевізор «Samsung», кріплення настінне для телевізора, цифровий ефірний приймач «Android mini PC», газову піч «Gorenie», газовий котел «Immergas», пральну машину «Hotront», кухонні стіл і кухонний куток, розкладний диван і підліткове ліжко, загальною вартістю 18 622,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини вартості спільного сумісного майна у розмірі 264 645,00 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не надав доказів, що на квартиру, автомобіль і предмети домашньої обстановки та вжитку не поширюється режим спільного сумісного майна і що зазначене майно є його особистою приватною власністю. При розгляді вимог ОСОБА_4 щодо припинення її права на частку у спільному майні шляхом отримання від ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки квартири, виділ якої є неможливим, суд встановив, що дійсно є неможливим виділити належну їй 1/2 частини в натурі, спільним майном користується виключно ОСОБА_2 , який володіє та користуються квартирою, а тому він спроможний за таких обставин виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно, що не становитиме для нього надмірний тягар.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено у частині розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири у розмірі 156 361,00 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру грошової компенсації, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розмір грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , складає 156 361,00 грн, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 січня 2018 року № 4198/25, яким визначена вартість спірної квартири. Посилання ОСОБА_2 на те, що грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн, не є спільним майном подружжя, а є його особистою приватною власністю, оскільки отримані ним особисто за розписками від 02 березня та від 10 квітня 2013 року, є безпідставними, оскільки розписки про отримання грошових коштів у борг містять посилання на необхідність повернення боргу, тобто це є спільне зобов`язання подружжя, оскільки кошти отримані для укладення договору купівлі-продажу квартири в інтересах сім`ї.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, в якій просить змінити зазначене судове рішення в частині компенсації грошових коштів за квартиру та постановити рішення: визнати грошові кошти у розмірі 312 722,00 грн, такими, що не є спільною власністю подружжя і не підлягають розділу; визнати такою, що підлягає розділу суму у розмірі 216 722,00 грн, тобто призначити розмір компенсації як 108 361,00 грн на користь ОСОБА_4 , обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд не надав оцінки розпискам, які підтверджують, що він отримав у борг грошові кошти на придбання квартири, а тому ОСОБА_1 має право лише на компенсацію 108 361,00 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Встановлені судами обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року до листопада 2015 року.

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, 16 квітня 2013 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ЧП ОСОБА_6 від 27 жовтня 2015 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 526 698,00 грн без урахування ПДВ.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 листопада 2016 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлене питання, яка ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 .

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 26 січня 2018 року № 4198/25 визначена ринкова вартість спірної квартири. Станом на 26 січня 2018 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 312 722,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна;2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що квартира АДРЕСА_1 , придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період перебування сторін у шлюбі, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки протилежного ОСОБА_2 не доведено.

Покладаючи на ОСОБА_2 обов`язок зі сплати на користь ОСОБА_1 замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру у розмірі 156 361,00 грн, суд апеляційної інстанції, врахувавши висновок судової будівельно-технічної експертизи від 26 січня 2018 року № 4198/25, дійшов правильного висновку про зміну судового рішення суду першої інстанції в частині розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири. При цьому судом враховано, що спірна квартира є однокімнатною, тобто неподільною річчю, ОСОБА_1 погодилась на отримання грошової компенсації замість її частки у спільній сумісній власності подружжя, а ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення грошової компенсації, але заперечує щодо розміру, а отже, судом апеляційної інстанції правильно застосовані норми матеріального права.

Твердження заявника проте, що суд не надав оцінки розпискам, які підтверджують, що він отримав у борг грошові кошти на придбання квартири, а тому ОСОБА_1 має право лише на компенсацію 108 361,00 грн, є безпідставними та необґрунтованими, адже ці доводи спрямовані на зміну оцінки доказів, здійсненої судом, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції та не може бути здійснене цим судом під час перегляду оскаржуваного судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 395, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик