Справа № 710/1531/19
Провадження № 2/710/59/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Харченко Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вареника О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

20.11.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,00 умовних кадастрових гектари вартістю 86542.00 грн. та виділити із земель резервного фонду Мар`янівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області.

Позов позивач мотивує тим, що в період з 1994 року по 1997 рік працювала та була членом колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря" с. Мар`янівка, Шполянського району Черкаської області. Це підтверджується архівними довідками № 64/01-15 від 29.01.2019 та 840/01-16 від 18.11.2019, виданими архівним сектором Шполянської районної державної адміністрації. Згідно довідки Мар`янівської сільської ради № 127 від 02.04.2019 ОСОБА_1 в списках громадян - членів сільськогосподарського підприємства, згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР №20-22 від 22.11.1995 - немає. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до довідки відділу у Шполянському районі Головного управління Черкаській області № Г-51/0-0.360-55/144-19 від 16.04.2019 земельної частки (паю) по Мар`янівській сільській раді із земель колективної власності бувшого КСП «Зоря» становить 2.00 умовних кадастрових гектари, вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту індексації становить 86542,00 грн. При складанні списків на отримання земельної частки (паю) позивач не був включений до списку, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Так, з часу видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря» пройшло більше 3-х років, але про те, що позивач має право на земельну частку (пай) в КСП "Зоря" с. Мар`янівка, Шполянського району Черкаської області він дізнався 28.01.2019, коли подавав заяву до архівного сектору Шполянської районної державної адміністрації про отримання довідки про трудовий стаж так, як на час звільнення трудову книжку колгоспника позивачу надано не було. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач з`явився, вказав, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позову не заперечував, вказав, що позивачу необхідно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для отримання земельної ділянки.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.11.2019 відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 15.01.2020 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Мар`янівською сільською радою позову ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) та закрито підготовче провадження.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що згідно з довідкою архівного сектору Шполянського районної державної адміністрації Черкаської області відповідно до книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників колгоспу «Зоря» с. Мар`янівка ОСОБА_1 працювала в 1975-1976 роках та в 1994 по 1996 роках (а.с. 5).

Відповідно до архівної довідки архівного сектору Шполянського районної державної адміністрації Черкаської області від 18.11.2019 за №840/01-16 колгосп „Зоря" в с. Мар`янівка було реорганізовано в КСП „Зоря" 16.12.1992 (Протокол № 3 загальних зборів від 16.12.1992). КСП „Зоря" реорганізовано в СТОВ „Зоря". 24.02.2000 (Протокол № 1 загальних зборів від 24.02.2000). СТОВ „Зоря" є правонаступником КСП „Зоря" та колгоспу „Зоря". У зв`язку з ліквідацією вищезазначених підприємств, документи з особового складу передані на зберігання в архівний сектор, для надання довідок соціально-правового характеру (а.с. 6).

Згідно з довідкою Мар`янівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, виданої Мар`янівською сільською радою, згідно додатку № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю ЧР № 20-22 від 22.11.1995 у списках громадян-членів сільськогосподарського підприємства ОСОБА_1 немає (а.с. 7).

Відповідно до повідомлення Відділу у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.04.2019 середній розмір земельної частки (паю) по Мар`янівській сільській раді із земель колективної власності бувшого КСП "Зоря" становить 2,00 умовних кадастрових гектари. Вартість земельної частки (паю) на 1995 рік становить 10276,00 грн. (десять тисяч двісті сімдесят шість сім гривень) з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 31.12.2018 становить 86542 грн. (вісімдесят шість тисяч п`ятсот сорок дві гривень). Розмір земель резервного фонду по Мар`янівській сільській раді становить 122,2 га., з них ріллі 49,7 га. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 105 впродовж 2018 проводилась роботи по проведенню загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, затверджена наказом Мінагрополітики України від 16.11.2018 № 552 та набула чинності з 01.01.2019. У зв`язку з набранням чинності загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення з 01.01.2019 для формування витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку тільки зареєстрованих у Державному земельному кадастрі земельних ділянок сільськогосподарського призначення незалежно від форми власності (крім земель сільськогосподарського призначення в межах населених пунктів) використовуються виключно відомості про загальнонаціональну (всеукраїнську) нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення. Нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Черкаській області становить 33646,00 грн. (визначено станом на 01.01.2018) (а.с. 8).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права.

Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 07.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В п.24 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №614/568/16-ц від 02.05.2018.

Позивачем не надано жодних доказів того, що він був членом КСП «Зоря».

Суд критично оцінює твердження позивача про підтвердження членства в КСП «Зоря» довідкою архівного сектору Шполянського районної державної адміністрації Черкаської області від 18.11.2019 за №840/01-16 (а.с. 5), так як даний документ не містять відомостей про включення до членів колгоспу чи КСП «Зоря», а лише вказує на період роботи в колгоспі та КСП «Зоря».

Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який набув чинності 01.01.2004, правила цього Кодексу, про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Для пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширювалися положення ст.71 ЦК УРСР 1963 року (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Позивач в судовому засіданні повідомив, що був присутній на зборах по розпаюванні землі КСП «Зоря» у 1995 році.

Право на позов у позивача виникло з 22.11.1995 (дата видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР №20-22 зі слів позивача) і трирічний строк позовної давності, тобто, з 22.11.1995, минув у 1998 році ще до набрання чинності ЦК України, який набув чинності 01.01.2004.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР 1963 року (далі ЦК 1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.80 ЦК 1963 року закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.75 ЦК 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій . Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач вказав, що дізнався про те, що має право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» 28.01.2019, коли подав заяву до архівного сектору Шполянської районної державної адміністрації про отримання довідки про трудовий стаж, в судовому засіданні позивач повідомив, що про розпаювання землі КСП «Зоря» та про те, що він не був включений до списків на право на земельний пай знав ще у 1995 році. Суд враховує, що право на позов у позивача виникло з 22.11.1995, тобто з часу, коли він повинен був дізнатися, що його не включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до державного акта на право колективної власності на землю колишнього КСП «Зоря», або ж з часу, наближеного до цієї дати, коли наказ був доведений до відома позивача. Натомість позивач звернувся до суду за захистом свого майнового права лише у листопаді 2019 року (майже через 25 років), що, очевидно, свідчить про пропущення позивачем строків позовної давності. Протягом вказаного періоду часу позивачем не вчинялося будь-яких дій для встановлення його права на земельну частку (пай), поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача для вчасного звернення до суду, позивачем вказано не було, що є підставою для відмови в позові.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 467/1712/16-ц, провадження № 61-15934св18, від 11.02.2019 у справі № 321/296/17, провадження № 61-28072св18, від 31.102019 у справі № 387/278/17.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «Юкос проти Росії», пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.11.2018 у справі №911/926/17 для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз змісту термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку строк позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) розміром 2,00 умовних кадастрових гектари вартістю 86542,00 грн. та виділення із земель резервного фонду Мар`янівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Оскільки позов не задовольняється, суд залишає судовий збір на рахунку позивача.

Керуючись ст.ст. 71, 75, 76, 80 ЦК 1963 року, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 22.01.2020.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна