РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/1159/20

провадження № 2/485/452/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Бодрової О.П., за участю секретаря судового засідання Бондаренко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Мелех Дмитро Орестович до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Мелех Д.О., звернулися до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 11 лютого 2020 року близько 08 год. 30 хв. на автодорозі Р-81, в районі 133 км + 200 м, мало місце зіткнення автомобіля Daewoo Sens, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 з автобусом Рута 20, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП водію ОСОБА_3 , пасажирам автомобіля Daewoo Sens: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останні померли на місці пригоди та пасажиру Daewoo Sens - ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, після чого доставлено до Херсонської обласної клінічної лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла в Херсонській обласній клінічній лікарні.

Кримінальне провадження № 0000085 від 11.02.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія автобуса Рута 20, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Батькам загиблої ОСОБА_7 : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було заподіяно шкоду внаслідок смерті дочки у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивачам було заподіяно шкоду внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки - автомобіля Daewoo Sens, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автобуса Рута 20, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .. Отже у заподіювачів шкоди настала безвинна солідарна відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у дорожньо-транспортній пригоді.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Sens, р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», поліс №135275595.

Цивільно-правова відповідальність водія автобуса Рута 20, р.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «УПСК», поліс № А02704981.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність заподіювачів шкоди на дату ДТП була застрахована, то у відповідачів, як у страховиків, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну при експлуатації забезпечених транспортних засобів.

Дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула ОСОБА_7 , відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховим випадком.

Посилаючись на вимоги п.27.3. ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на 2020 рік - 4723 грн, вважають, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, що відшкодовується становить 56676 грн ( 12 х 4723 грн).

При цьому зазначають, що право на відшкодування шкоди мають: чоловік загиблої ОСОБА_8 та діти загиблої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також вони як батьки загиблої. У зв`язку з рівними частками кожний з них має право на відшкодування шкоди у розмірі по 9446 грн (56676:6).

У зв`язку з наведеним, з урахуванням неодноразових уточнень позивачі остаточно просили суд стягнути з відповідачів в рівних частках на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 9446 грн кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів в рівних частинах понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн.

06 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Так у відзиві ТДВ зазначає, що 12.08.2020 року ними прийнято рішення щодо відшкодування моральної шкоди для батьків потерпілої та вони направили відповідний лист на поштову адресу Мелеха Д.О .. У зв`язку з зверненням позивачів до суду, враховуючи положення п.36.2. страховик не може виплати страхове відшкодування. Звертають увагу суду на те, що вони визнають вимоги щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивачів та щодо судових витрат на правничу допомогу вони на їх думку повинні бути документально підтверджені та доведені.

Від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження /а.с.34-35/.

Ухвалою суду від 30.09.2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивачів.

Представник позивачів ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилась, суду надала заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутності та позов задовольнити з урахуванням уточнень.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року близько 08 год. 30 хв. на автодорозі Р-81, в районі 133 км + 200 м, відбулося зіткнення автомобіля Daewoo Sens, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 з автобусом Рута 20, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП водію ОСОБА_3 , пасажирам автомобіля Daewoo Sens: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останні померли на місці пригоди та пасажиру Daewoo Sens - ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, після чого доставлено до Херсонської обласної клінічної лікарні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла /а.с.9/.

За фактом вказаної ДТП розпочато кримінальне провадження №0000085 від 11.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Постановою слідчого управління ГУНП в Херсонській області від 25 травня 2020 року закрито вказане кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях водія автобуса Рута 20, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України /а.с.11-12/.

Позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками загиблої ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04.04.1988 року Гиришенською сільською радою Теленештського району Республіки Молдова /а.с.13/.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільна-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Sens, р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», а водія транспортного засобу Рута 20, р.н. НОМЕР_2 в ПрАТ «УПСК» /а.с.20,21/.

05 березня 2020 року ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , від імені яких діє Мелех Д.О. звернулися до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» з заявами про виплату страхового відшкодування /а.с.22,23/.

З наданого ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» листа вбачається, що страхова компанія прийняла рішення про виплату страхового відшкодування позивачам.

До теперішнього часу страхове відшкодування позивачам не виплачено.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Тому, позивачі мають право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців джерел підвищеної небезпеки разом, так і від будь-кого з них окремо.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ст.1190 ЦК України).

Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

У п.8 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543,1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед інших із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Тому позивачі, скориставшись своїм правом вибору боржника, пред`явили свої вимоги саме до відповідачів, так як саме відповідачі застрахували цивільно-правову відповідальність власників джерел підвищеної небезпеки, транспортних засобів.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України.

Згідно з ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст.22 вищевказаного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом частини першої та другої ст. 1167 ЦК України моральна шкоду, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Оскільки шкода позивачам завдана смертю їх дочки внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, то в силу ч. 2 ст. 1188 ЦК України, виходячи з вибору позивачами боржника, моральна шкода підлягає відшкодуванню Страховиками, якими є відповідачі.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст.23 . Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно п.п.27.1, 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на день дорожньо-транспортної пригоди становив 4723 грн (ст.8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік).

За таких обставин, вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ» укладений договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 лютого 2020 року /а.с.24-28/.

Розрахунок №1 розміру професійної правничої (правової) допомоги від 17 лютого 2020 року містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом із зазначенням часу виконання та розміру гонорару за кожну з них.

Так, адвокатом виконано такі роботи з надання правової допомоги: юридична консультація; підготовка до написання позовної заяви; складання та написання позовної заяви в т.ч. готування додатків, що разом становить 4000 грн /а.с.29/.

Також, надано відповідний акт наданих послуг від 20 жовтня 2020 року.

Сплата вказаних грошових коштів ОСОБА_2 адвокатському об`єднанню підтверджується відповідною квитанцією про оплату.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідачів на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1168, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 133,137,141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Мелех Дмитро Орестович до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай.» () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 4723 грн (чотири тисячі сімсот двадцять три гривні) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 4723 грн (чотири тисячі сімсот двадцять три гривні) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай.» (ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 4723 грн (чотири тисячі сімсот двадцять три гривні) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 4723 грн (чотири тисячі сімсот двадцять три гривні) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай» () на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова