ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3312/17
Провадження № 22-ц/4820/1178/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року, суддя Завадська О.П., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» в особі Старокостянтинівського РЕМ до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих безобліковим використанням електроенергії,

встановив:

В грудні 2017 року ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Старокостянтинівського РЕМ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих безобліковим використанням електроенергії в розмірі 6454,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог послалося на те, що між ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Старокостянтинівського РЕМ та ОСОБА_1 укладено договір №290042 на користування електричною енергією. 11.02.2017 року в ході перевірки працівниками Старокостянтинівського РЕМ на предмет безоблікового використання електроенергії в житловому будинку АДРЕСА_1 виявлено факт самовільного безоблікового користування електроенергією шляхом накиду дротів на дроти електромережі перед лічильником, у зв`язку з чим спожиту електроенергію лічильник не обраховував. Того ж дня складено акт про порушення Правил користування електроенергією № Б001500 та 03.03.2017 року, на засіданні комісії по розгляду актів в Старокостянтинівському РЕМ затверджено розрахунок нарахування розміру шкоди заподіяної ОСОБА_1 в розмірі 6454,66 грн., яку вона в добровільному порядку не сплатила, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26.04.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Хмельницькобленерго» збитки, завдані безобліковим використанням електроенергії в розмірі 6454,66 грн. а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом не правильно встановлено обставини справи та не враховано, що вона не є власником та не проживає у будинку АДРЕСА_1 , відтак не є споживачем наданих позивачем послуг. Нею не могло бути вчинено дій з метою безоблікового використання електроенергії, зокрема, у зв`язку з тим, що в 2003 році вона захворіла, втратила фізичну здатність здійснювати рухи лівою рукою та ногою. Договір на користування електричною енергію нею не підписувався. У наданій позивачем фотокопії договору відсутні необхідні та обов`язкові реквізити споживача, не зазначено номер будинку, відсутні дата та місце його укладення. В акті про порушення від 11.02.2017 року відсутній номер будинку, що в АДРЕСА_1 , в якості уповноваженої особи зазначена невідома відповідачу особа ОСОБА_2 . Судом не допитано осіб, що зазначені в акті з приводу фактичних обставин справи, в акті встановлення (заміни) технічної перевірки збереження пломб вузла обліку також зазначено невідому відповідачу особу ОСОБА_2 , акт складався за адресою, у якій не зазначено вулиці та номеру будинку. Крім того, розмір збитків є необґрунтованим та недоведеним належним чином, сума заявленої позивачем шкоди складає 6454,66 грн., в той час як згідно виписки банку наданої останнім сума недоїмки по особовому рахунку №290042 складає 5555,21 грн.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно акту про порушення № Б001500 від 11.02.2017 року ОСОБА_1 при користуванні електричною енергією у будинку АДРЕСА_1 , порушила п. 42 Правил користування електроенергією, а саме, самовільно безобліково використовувала електроенергію шляхом накиду дротів на дроти електромережі перед лічильником, електричний лічильник електричну енергію не обраховував (а.с. 4).

Згідно протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення від 03.03.2017 року на засіданні комісії Старокостянтинівського РЕМ прийнято рішення провести розрахунок завданих ОСОБА_1 збитків за шість місяців за період з 11.08.2016 року по 11.02.2017 року. Відповідно до проведеного розрахунку розмір завданих збитків ставить 6454,66 грн. (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що завдану шкоду відповідач в добровільному порядку не відшкодувала. Судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 правил користування електричною енергією для населення, внаслідок чого енергопостачальній компанії було завдано збитків в розмірі 6454,66 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі.

Висновок суду не є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

У Законі України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» визначено, що побутовий споживач електричної енергії (побутовий споживач) - фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та комерційну діяльність, на підставі договору про постачання електричної енергії з електропостачальником.

Таким чином, розглядаючи справи про стягнення з особи заборгованості за користування електричною енергією, що завдана позаобліковим споживанням, слід встановити, чи є ця особа споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування електричною енергією для населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; споживачі енергії - це суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю.

Згідно з частинами 1-3, 5 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН) (тут і далі - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом споживача є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.

Отже, саме власник або наймач, що перебуває у договірних правовідносинах із енергопостачальником, несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об`єкти споживача.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 473/3724/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не є власником будинку, що по АДРЕСА_1 , у ньому не зареєстрована та не проживає (а.с. 42). Місце проживання ОСОБА_1 з 06.02.2009 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 39).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаного будинку з 04.09.2012 року є ОСОБА_3 , що зареєстрував своє право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за №1-1420, 21.08.2012. При цьому, як вбачається зі змісту реєстру, з 16.03.1989 року власником будинку був ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 16.03.1989 року, виданого Виконкомом Старокостянтинівської районної ради.

На запит адвоката сільський голова Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району надав письмове повідомлення від 27.05.2020 року про те, що згідно записів погосподарських книг за 2011-2017 роки власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який зареєстрований та фактично проживає за цією адресою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням того, що відповідач згідно матеріалів справи не є власником чи наймачем житла, що по АДРЕСА_1 , сама по собі наявність договору про користування електричною енергією за вищевказаною адресою від 23.02.2011 року та наявність особового рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 , (а.с. 80, 82), не підтверджує наявність у останньої правового статусу побутового споживача у даних правовідносинах.

Крім того необхідно також зауважити, що у змісті договору про користування електричною енергією від 23.02.2011 року, в якому ОСОБА_1 зазначена як споживач електричної енергії, відсутня інформації щодо адреси, за якою здійснюється електропостачання, а зазначено лише назва вулиці, Шевченка, без вказівки номера будинку, відсутні також ідентифікуючі дані щодо споживача електроенергії.

В той же час в суді представник апелянта пояснив, що ОСОБА_1 ніколи не проживала в будинку АДРЕСА_1 . Матір апелянта до своєї смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 , однак після її смерті вона спадщини не прийняла, житловий будинок на даний час не придатний до проживання, перебуває у напівзруйнованому стані.

Враховуючи зміст вищезазначених норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення та встановлені обставини справи слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг, які надаються ПАТ «Хмельницькобленерго», оскільки ніколи не використовувала та не використовує електроенергію, яка подається позивачем в будинок АДРЕСА_1 для власних потреб, не є та не була ні власником ні користувачем вказаного будинку.

Оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів, що відповідач є споживачем послуг, які надаються ним в будинок АДРЕСА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є неналежним відповідачем у даній справі і на неї не може бути покладено відповідальність за заподіяні позивачу збитки за відсутності доказів їх заподіяння саме ОСОБА_1 .

Складання актів про порушення правил користування електричною енергією відносно відповідача, про яку відсутні відомості про те, що вона є споживачем енергії, не є підставою для покладення на неї відповідальності за порушення правил користування електричною енергією.

Акт, підписаний невстановленою особою ОСОБА_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 78, 79), долучений позивачем до справи, не є доказом користування ОСОБА_1 спірним будинком та споживання нею послуг з електричної енергії.

Розглядаючи справу суд невірно визначився з характером спірних правовідносин, не дослідив наявні у справі докази і не надав їм належної оцінки, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційна скарга задоволена повністю, апелянту за рахунок позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2400 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» в особі Старокостянтинівського РЕМ до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих безобліковим використанням електроенергії відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 2400 грн. (дві тисячі чотириста грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко