ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
23 липня 2020 року м. Чернігів
Апеляційне провадження № 22-з/4823/36/20
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на користування квартирою,
третя особа Чернігівська міська рада в особі Управління адміністративних послуг,
в с т а н о в и в :
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2020 року без змін.
Від представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Чепурної Н.В. 08 липня 2020 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у даній справі про відшкодування витрат відповідачів на правову допомогу.
Питання про ухвалення додаткової постанови призначено до розгляду ухвалою суду від 20 липня 2020 року без повідомлення сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч.2 ст.137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вбачається, що між адвокатом Чепурною Н.В. та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Угоду про надання правничої допомоги від 21 лютого 2020 року (а.с.195 т.1).
Надання правової допомоги також підтверджуються Ордером на надання правової допомоги в Чернігівському апеляційному суді (а.с.185), Розрахунком №2 компенсації витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (а.с.233), квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29 квітня 2020 року (а.с.197), від 09 червня 2020 року (а.с.234) та від 11 червня 2020 року (а.с.235).
Згідно наданих документів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесли витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 200 грн при перегляді рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В судовому засіданні 17 червня 2020 року адвокатом Чепурною Н.В. подано клопотання про стягнення витрат відповідачів на правову допомогу. Позивач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу на користь відповідачів мотивуючи це тим, що нема підстав стягувати з нього дані кошти та що він не отримував клопотання поштою, тому не міг обґрунтувати належним чином свої заперечення.
Вбачається, що клопотання адвокатом було направлено на адресу позивача ОСОБА_2 11 червня 2020 року (а.с.229), тому суд вирішив вказане клопотання вирішити після ухвалення рішення, надавши позивачу строк підготувати заперечення.
Не зважаючи на те, що позивач повідомлений про направлення на його адресу адвокатом відповідачів клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, лист повернувся на адресу відправника не врученим про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти (а.с.20 т.2). Також позивач не надав своїх заперечень проти клопотання адвоката, як і не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, як це передбачено ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відшкодування відповідачам сплачених ними витрат на правову допомогу в повному обсязі.
Заважаючи на ту обставину, що оплату послуг адвоката було здійснено саме ОСОБА_3 , слід стягнути з ОСОБА_2 на її користь 3200 грн судових витрат, понесених на правничу допомогу адвокатом.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.270, 141 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3200 (три тисячі двісті) грн у відшкодування витрат на правову допомогу.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.
Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Головуючий: Судді