Справа №279/3970/18 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

20 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.,

суддів : Талько О.Б., Шевчук А.М.,

розглянувши заяви суддів Коломієць О.С., Талько О.Б. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про відібрання дитини у батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2019 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю: відібрано у батька ОСОБА_2 . малолітню дитину ОСОБА_3 та повернуто її матері - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 16.01.2020 р. визначений склад суду: Коломієць О.С. - головуючий суддя, судді - Талько О.Б., Шевчук А.М.

Дослідивши матеріали справи, головуючий суддя Коломієць О.С. та суддя Талько О.Б. вбачають підстави для самовідводів з огляду на наступне.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду перебувала на розгляді цивільна справа № 279/2471/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , у якій 13.03.2019 р. ухвалено рішення, відповідно до якого шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з її матір`ю. Колегія суддів у складі головуючого - Талько О.Б., суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М. переглядала в апеляційному порядку вказане вище судове рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яку відповідно до постанови від 06.08.2019 р., залишила без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 р. без змін.

У рішенні Коростенського міськрайонного суду від 26.11.2019 р. та апеляційній скарзі містяться посилання на рішення судів першої та апеляційної інстанції у цивільній справі № 279/2471/18.

Вказані обставини, на думку суддів, можуть свідчити про те, що в учасників справи та скаржника можуть виникнути сумніви щодо їх об`єктивності та неупередженості при розгляді цієї справи.

Вирішуючи заяви суддів Коломієць О.С., Талько О.Б. про самовідвід, враховано наступне.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до частини 2 статті 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді щодо вирішення даного спору, заяви Коломієць О.С. , Талько О.Б. про самовідвід слід задовольнити, справу передати на повторний розподіл відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяви суддів Коломієць О.С., Талько О.Б. про самовідвід.

Передати справу №279/3970/18 на повторний автоматизований розподіл відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головіуючий: Судді: