Справа № 204/8918/19
Провадження № 2-з/204/10/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Мащук В.Ю., ознайомившись з заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

18 грудня 2019 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

07 лютого 2020 року до суду надійшла поштою заява про забезпечення позову, в якій позивач просила суд винести ухвалу, якою:

- заборонити відповідачу ОСОБА_2 , чи будь яким іншим особам від її імені відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, реєстрації місця проживання третіх осіб, вселяти та виселяти третіх осіб, вносити зазначене майно до статутного (складеного) капіталу товариств (юридичних осіб) чи відчужувати квартиру у будь-який інший спосіб;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі, особам, будь-які реєстраційні дії щодо відчуження чи реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , державній та приватній виконавчим службам вселяти та виселяти третіх осіб, до набрання законної сили рішення суду у зазначеній справі.

Ознайомившись з поданою заявою, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 23 серпня 2016 року, складений та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрований в реєстрі за № 117.

З поданої заяви вбачається, що у ній належним чином не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження належного їй майна. Надані позивачем оголошення про продаж квартири за невідомою адресою, виготовлені невідомою особою, належними та допустимими доказами не є.

Заява позивача про забезпечення позову ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.Ю. Мащук