ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7162/19
Провадження № 2/210/676/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" лютого 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17.12.2019 року звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я 292110,00 гривень без урахування податків та обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову, посилався на те, що позивач працював з 1970 року у ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПівГЗК») у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв`язку із чим висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 20.12.2004 року йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професіональним захворюванням та встановлена ступінь втрати професійної працездатності - 40% (30% - пиловий бронхіт та 10% - туговухість) вперше. Згодом 24.02.2009 року позивачеві була встановлена ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 50%. 15.02.2018 року позивачу встановлено 75% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності безстроково. Вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, йому було спричинено моральну шкоду, оскільки його стан здоров`я не поліпшується, а погіршується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому болю та страждань.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У клопотанні відповідача щодо розгляду справи з викликом сторін відмовлено.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, зазначив, що позивач працював у шкідливих умовах праці також на інших підприємствах; наявність шкідливих умов на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем, підприємством приймаються заходи для максимальної нейтралізації шкідливих чинників, тому будь-які порушення законодавства про працю відповідачем, які б знаходилися в причинному зв`язку з настанням профзахворювання, відсутні. Також відповідач вважає, що сума заявленої моральної шкоди завищена, не аргументована, не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу здоров`ю шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд дійшов висновку про відмову у позові з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04.01.1970 року до 20.11.1980 року працював у ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах. (а.с.10, 11).

Рішенням Лікувально-профілактичного закладу «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.10.2004 року позивачу встановлено професійні захворювання: пиловий бронхіт першого - другого ступеня з бронхообструктивним синдромом; емфізема легень першого - другого ступеня; легенева недостатність першого - другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.34).

У зв`язку з зазначеним вище рішенням складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 24.11.2004 року, п.17 якого визначено причину професійного захворювання: тривала робота (12.60-12.69; 01.70-11.04) в умовах впливу виробничого пилу, концентрація якого перевищує ГДК та,в професії слюсаря по ремонту обладнання, шуму рівень якого перевищує ГДР (а.с.12, 13).

Висновком МСЕК від 20.12.2004 року ОСОБА_1 встановлено 40% втрати професійної працездатності (з них 30% - пиловий бронхіт, 10% - туговухість) та третю групу інвалідності безстроково (а.с.19).

Висновком МСЕК від 24.02.2009 року встановлено 50% втрати професійної працездатності та підтверджено третю групу інвалідності безстроково (а.с.20).

Висновком МСЕК від 16.02.2018 року встановлено 75% втрати професійної працездатності (70% - ХОЗД, 5% - туговухість) та підтверджено третю групу інвалідності безстроково (а.с.21). Згідно з рекомендаціями МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортним лікуванням.

У зв`язку з професійним захворюванням, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікризами із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.22-33). Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано «Д» спостереження терапевта, ЛОР, уролога, онколога, окуліста за місцем проживання, санаторно-курортне лікування в санаторіях пуль монологічного профілю, щорічні курси реабілітаційної терапії в умовах клініки УкрНДІ проммед тощо.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату професійної працездатності ОСОБА_1 , виникло 20.12.2004 року.

Позивач ОСОБА_1 05.04.2006 року вже звертався до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про відшкодування моральної шкоди. Підставою для звернення до суду стало встановлення висновком МСЕК 20.12.2004 року 40% втрати професійної працездатності (в тому числі 30% по пиловому бронхіту, 10% приглухуватості). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.06.2006 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на його користь 28000,00грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 року змінено вищезазначене рішення, зменшено розмір моральної шкоди до 19000,00грн. В іншій частині залишено без змін (а.с.47-50).

Таким чином, позивач вже скористався своїм правом на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з обставинами, які є підставою для звернення до суду з цим позовом. Збільшення ступеню втрати працездатності не є підставою для звернення до суду щодо стягнення додаткової компенсації моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі №392/584/16ц.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 гривні слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.23, 1168 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 60, 88,137, 213- 215 ЦПК України, ст.ст.173, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Д.Яворницього, буд.№93.

Суддя: Н. Ю. Вікторович