Апеляційне провадження № 22-ц/824/1767/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/12811/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 ,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого 9 жовтня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Комаревцевої Л.В., -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. Шлюб між сторонами розірвано 21.11.2018.

Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дітей згідно ст.185 СК України, не бере участі у вихованні, піклуванні та догляді за дітьми, не несе жодних додаткових матеріальних витрат на розвиток, оздоровлення та навчання дочок, відмовляється мирним шляхом врегулювати вказане питання.

З огляду на викладене, просила суд стягнути з відповідача половину понесених в розмірі 433 124, 81 грн. нею витрат на утримання та лікування дітей, а саме за період з січня 2018 року по червень 2019 року що становить 216 562,45 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному розмірі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, зокрема на те, що судом невірно встановлені обставини, якими вона обґрунтовувала свої вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей.

Суд не взяв до уваги надані нею докази, які свідчать про те, що наявні особливі обставини, що спричинили додаткові витрати, оскільки Єлизавета займається танцями та відвідує художній гурток, Анна відвідує заняття гри на гітарі, відвідує клуб тинейджерів. Обидві доньки займаються англійською мовою та математикою, пройшли курс розвитку «Герой нашого часу: підліток». Вважає такі витрати додатковими, оскільки вони сприяють розвитку здібностей дітей.

Діти навчаються в платному навчальному закладі.

Після розірвання шлюбу між батьками переживають велике потрясіння та відвідують психолога.

З метою покращення стану здоров`я та укріплення організму діти відпочивали в Туреччині, Карпатах, в с. Рожни, в Позаміському дитячому таборі. Зазначає, що батько усно повідомлявся про всі поїздки дітей.

Вказує, що всі додаткові витрати вимушена нести самостійно, оскільки батько відмовляється оплачувати свою частку, тому їй доводиться працювати цілодобово та користуватися послугами няні задля забезпечення належного рівня життя для дітей.

Досліджуючи докази, суд першої інстанції не врахував, що відповідач є працездатною особою, працює провідним інженером з технології видобутку газу та нафти в філіалі компанії «Сахалін Енерджі Інвестмент Компанія ЛТД» в Російській Федерації. Суд також не врахував, що у відповідача у власності є нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - ОСОБА_9 заперечує проти доводів апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вказує на те, що на користь позивача за Судовим наказом Дарницького районного суду від 27.08.2018 з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.08.2018. Сума сплачених аліментів станом на час розгляду справи в суді становить 620 656,00 грн.

Вказує, що у якості додаткових витрат відповідачем були здійснені грошові перекази на загальну суму 9 013,00 (237 258,35) дол. США. на рахунок позивача, що підтверджується квитанціями.

Жодних боргових зобов`язань по сплаті аліментів відповідач не має.

Всі додаткові витрати, перелічені позивачем в позовній заяві, не є раптовими, непередбачуваними та не викликані особливими обставинами, а пов`язані зі звичайним способом життя. Вказує на те, що з копій чеків та квитанції фактично неможливо встановити адресата, а іноді і цільове призначення придбаних товарів/послуг, визначити їх необхідність чи доцільність.

Вважає, що позивачем за період з січня 2018 року по червень 2019 року не понесено витрат у тому розумінні, що вказує законодавець у понятті «додаткові витрати на дитину».

9.02.2017 у відповідача народилася донька ОСОБА_6 , яка проживає разом з ним, на його утриманні також знаходиться матір малолітньої дитини ОСОБА_7 . Через відсутність власного житла він вимушений винаймати квартиру, вартість оренди якої складає 1500 дол. США.

Донька ОСОБА_6 часто хворіє, що потребує додаткових витрат. Окрім того, відповідач зобов`язаний забезпечувати своїх батьків, які є пенсіонерами.

Вказує, що позивач користується та розпоряджається спільними квартирами, які здає в оренду та отримує орендну плату.

Тричі на рік відповідач відвідує дітей в м. Києві долаючи відстань 10000 км. через Москву, витрачаючи на переліт, проживання, подарунки дітям значні кошти.

Вказує також на те, що позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки вважає, що максимально граничний розмір є малим.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала, з підстав в ній викладених, просила скасувати рішення суду, та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 15 березня 2014 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 15.03.2014, актовий запис № 277. Від спільного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 травня 2019 року (запис поновлено повторно); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 травня 2019 року (повторно).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказом від 27.08.2018 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.06.2018 і до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а відтак, не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а згідно вимог ст. 13 ЦПК України справи розглядаються судом на підставі доказів, яки надані сторонами.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст. 81 ЦПК відбивають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.

Не заперечувалося представниками сторін при апеляційному розгляді, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі близько 40 000 грн. Також, позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не надано оцінку тому, що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, а також, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім, колегія суддів не приймає, оскільки розв`язання спору щодо цього, за поясненням сторін, є предметом окремого судового розгляду.

Не надано стороною позивача і доказів розміру доходів відповідача.

Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів та встановлено судом першої інстанції, додаткові витрати понесені позивачем складаються з разових: на поповнення мобільних телефонів дітей, купівлю іграшок, канцтоварів, гітара, стрижка, квест, будинок іграшок (набір сяючих елементів, малювання, рамка для картини салон «Шарм», магазин «English home» (канцелярія), канцтовари «Еліпс», подарунковий сертифікат Будинок іграшок, подарунковий сертифікат Будинок іграшок, рамка для картини, аніме магазин, магазин «Монпасье», різдвяний пиріг на замовлення. Епіцентр, купівля подарункових карт у спортивному магазині, виготовлення закордонних паспортів, купівля світильників та ін.

Витрат щодо дозвілля: підлітковий фестиваль, батьківський комітет, квіти для вчителів на 8 березня, квіти для вчителів у травні 2018р., танці, клуб тінейджерів, білети в Карпати, дитячі путівки до 18 років. Позаміський дитячий табір, оплата за проживання в готелі «Арніка», відпочинок в Туреччині, квитки до Москви та з Москви, відвідування майстер-класів, курсів по мотивації та ін.

Витрат щодо освіти та медицини: оплата за навчання, медичний огляд школяра, консультації у лікарів. Курси з математики на англійської мови, послуги няні, медична клініка «Добробут», купівля в аптеці, психологічна група, педіатр, стоматологія, медична діагностика тощо.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дітей, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розуміння ст. 185 СК України.

Тому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги стосовно того, що заявлені ОСОБА_1 витрати є додатковими витратами на утримання дітей, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки вказані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а є витратами на утримання дитини (аліментами), у тому числі на навчання, придбання одягу і взуття.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги в частині надання неналежної правової оцінки долученим позивачкою ксерокопій чеків, квитанцій, які встановлюють факт медичного обслуговування та покупок для дітей, оплати інших послуг, підлягають відхиленню, оскільки суд першої інстанції дослідив надані позивачем докази, надав їм належну правову оцінку з урахуванням всіх обставин у справі.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанову Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Також не підтверджено будь якими доказами необхідність придбання подарункових сертифікатів, витрат понесених в аптеці, витрат на вечірку, квіти для вчителів, послуги няні. Окремі чеки та квитанції не містять призначення платежу, адресатів.

При цьому апеляційний суд також враховує ті обставини, що з відповідачем не було погоджено питання та досягнуто з ним домовленості з боку позивача щодо понесених нею витрат на оздоровлення та навчання дітей.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: