"13" квітня 2020 р. Справа № 363/1384/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії начальника Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попок В.В. (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2020 р. до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана скарга, яку 13.04.2020 р. передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Між тим, ЦПК України не передбачені дії суду у разі виявлення недоліків поданої до суду скарги.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до загальних правил цивільного процесуального законодавства, скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Судом встановлено, що скарга подана з порушенням вимог ЦПК України, а саме: скаржником обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Скаржник порушує питання про визнання протиправними дії державного виконавця Губар Л.Б. та начальника ВДВС Вишгородського РУЮ Авраменка А.М. подання на нього про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі країни та скасування ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2013 року про тимчасове обмеження та зобов`язання керівника ДВС винести постанову про зняття з нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Разом з тим, відповідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, виключно на підставі рішення суду, особу може бути обмежено у праві виїзду за межі країни.

Крім того, відповідно до норм ЦПК, у випадку незгоди сторони з відповідним рішенням суду, він має право оскаржити його в апеляційному та касаційному порядку відповідно. Вишгородський районний суд, як суд першої інстанції не розглядає питання щодо скасування відповідного рішення суду. Також судом звертається увага, що вимога про зобов`язання керівника ДВС винести постанову про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не коректною, оскільки є похідною при вирішенні питання про скасування відповідно рішення суду.

Таким чином, скаржнику необхідно конкретизувати свої вимоги та усунути зазначені недоліки протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали шляхом подання нової скарги до суду із виконанням усіх вимог, зазначених в ухвалі суду.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені в ухвалі суду, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявникові, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 175-177, 185, 353, 447-450 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії начальника Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попок В.В. (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6) та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху, надавши заявнику строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Котлярова