Провадження № 2/643/1353/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Насировій М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА», третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «ІВЕРА», третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «Івера» шляхом продажу з прилюдних торгів, за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позову зазначив, що згідно кредитного договору №CM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (скорочено АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 , останньому було відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти за в сумі: 176610.00 (сто сімдесят шість тисяч шістсот десять) швейцарських франків.

03.07.2008 між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки PM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008, за умовами якого предметом іпотеки є нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням боржником вимог кредитного договору, кредитор був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2010 р. по справі 2-2141/10 з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008р. в сумі, що за перерахунком відповідно до офіційного курсу НБУ на дату подання позову, становить 1597880,01 гривень (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 01 копійка), що складається з: заборгованість по кредиту складається із: основного боргу в розмірі 175838,51 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 1377850,17 гривень, відсотків за користування кредитом в розмірі 18906,88 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 148152,12 гривень, пені в розмірі 71727,72 гривень, штрафних санкцій у розмірі 150,00 гривень).

В подальшому, позивач звернувся до суду з позовом про звернення на предмет іпотеки за іпотечним договором № PM SME 701/253/2008 від 03 липня 2008 року, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною, що визначатиметься на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент відчуження предмета іпотеки, з наданням позивачу усіх прав продавця, в тому числі, але не виключно, надати право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, які зареєстровані розташування предмету іпотеки, з правом оперативного управління предметом іпотеки, в тому числі права доступу, обладнання охоронним пристроями, з правом на укладення договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг з охорони, правом на укладення договорів оренди з правом отримання орендної плати з метою задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 1597880,01 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 01 копійка.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року по справі № 643/15247/15-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Рішення суду набрало законної сили 20.01.2016 р.

На час звернення до суду з цим позовом рішення суду є не виконаним, заборгованість за кредитним договором не сплачена.

Після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, спірне майно було відчужено поза межами порядку встановленого судом та без згоди іпотекодержателя. Право власності не іпотечне майно набуло ТОВ «Івера».

Іпотечне майно боржника було відчужено при наступних обставинах.

21.06.2013 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради проведено державну реєстрацію змін до засновницького договору Повного товариства «Батура і Компанія», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, протокол від 17.06.2013 №3, з якого вбачається, що засновниками товариства є, зокрема, ФОП ОСОБА_1 .

Іпотечне майно Позивача за договором іпотеки було включено ОСОБА_1 до статутного фонду ПТ «Батура і Компанія».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Повного товариства «Батура і Компанія» за його заявою в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2013 у справі №922/4956/13 визнано ПТ Батура і Компанія» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 по справі № 922/4956/13 скасовано запис про іпотеку за договором іпотеки PM SME 701/253/2008 від 03 липня 2008 року, а саме: реєстраційний №7499579, зареєстровано 03.07.2008 приватним нотаріусом ХМНО Науменко О.М. на підставі Договору іпотеки, 03.07.2008, р. №912, забороно р. №913. Об`єкт обтяження: інше, нежитлові приміщення підвалу №0-13, 0-14, 0-18, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м. в літ. «Б-9», адреса АДРЕСА_1 ., номер РВПН 18927579;

В подальшому іпотечне майно відчужено арбітражним керуючим без згоди іпотекодержателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 по справі №922/4956/13 Ухвала Господарського суду Харківської області від 30.10.2015р. у справі №922/4956/13 скасована. Провадження у справі №922/4956/13 припинено.

З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що предмет іпотеки наразі належить ТОВ «Івера».

Позивач, з урахуванням норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» вважає, що до ТОВ «Івера» - особи, яка стала набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2020 р. накладено забору на відчуження на нежитлові приміщення підвалу №0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «Івера».

В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити, виходячи з наступного:

03.07.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (скорочено АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008, згідно якого відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти за в сумі: 176610.00 (сто сімдесят шість тисяч шістсот десять) швейцарських франків.

03.07.2008 р. між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки PM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008, за умовами якого предметом іпотеки є нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням боржником вимог кредитного договору, кредитор був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2010 по справі 2-2141/10 з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008р. в сумі, що за перерахунком відповідно до офіційного курсу НБУ на дату подання позову, становить 1597880,01 гривень (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 01 копійка), що складається з: заборгованість по кредиту складається із: основного боргу в розмірі 175838,51 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 1377850,17 гривень, відсотків за користування кредитом в розмірі 18906,88 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 148152,12 гривень, пені в розмірі 71727,72 гривень, штрафних санкцій у розмірі 150,00 гривень).

В подальшому, позивач звернувся до суду з позовом про звернення на предмет іпотеки за іпотечним договором № PM SME 701/253/2008 від 03 липня 2008 року, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною, що визначатиметься на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент відчуження предмета іпотеки, з наданням позивачу усіх прав продавця, в тому числі, але не виключно, надати право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, які зареєстровані розташування предмету іпотеки, з правом оперативного управління предметом іпотеки, в тому числі права доступу, обладнання охоронним пристроями, з правом на укладення договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг з охорони, правом на укладення договорів оренди з правом отримання орендної плати з метою задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 1597880,01 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 01 копійка.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2015 року по справі № 643/15247/15-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Рішення суду набрало законної сили 20.01.2016.

На час звернення до суду з цим позовом рішення суду є не виконаним, заборгованість за кредитним договором не сплачена.

Після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, спірне майно було відчужено поза межами порядку встановленого судом та без згоди іпотекодержателя. Право власності не іпотечне майно набуло ТОВ «Івера».

Іпотечне майно боржника було відчужено при наступних обставинах.

21.06.2013 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради проведено державну реєстрацію змін до засновницького договору Повного товариства «Батура і Компанія», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, протокол від 17.06.2013 №3, з якого вбачається, що засновниками товариства є, зокрема, ФОП ОСОБА_1 .

Іпотечне майно позивача за договором іпотеки було включено ОСОБА_1 до статутного фонду ПТ «Батура і Компанія».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Повного товариства «Батура і Компанія» за його заявою в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2013 у справі №922/4956/13 визнано ПТ Батура і Компанія» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 по справі № 922/4956/13 скасовано запис про іпотеку за договором іпотеки PM SME 701/253/2008 від 03 липня 2008 року, а саме: реєстраційний №7499579, зареєстровано 03.07.2008 приватним нотаріусом ХМНО Науменко О.М. на підставі Договору іпотеки, 03.07.2008, р. №912, забороно р. №913. Об`єкт обтяження: інше, нежитлові приміщення підвалу №0-13, 0-14, 0-18, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м. в літ. «Б-9», адреса АДРЕСА_1 ., номер РВПН 18927579;

В подальшому іпотечне майно відчужено арбітражним керуючим без згоди іпотекодержателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 по справі №922/4956/13 Ухвала Господарського суду Харківської області від 30.10.2015р. у справі №922/4956/13 скасована. Провадження у справі №922/4956/13 припинено.

З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що предмет іпотеки наразі належить ТОВ «Івера».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, процедура державної реєстрації іпотек у спірний період регулювалась Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410(втратив чинність 31 січня 2013 року), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про скасування обтяження іпотекою нерухомого майна, на підставі якого з Єдиного реєстру заборон виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Єдиному реєстрі заборон, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Єдиний реєстр заборон.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, ухвалення судом рішення про скасування обтяжень нерухомого майна банкрута та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою на час його відчуження у процесі ліквідації іпотекодавця, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі.

При цьому необхідно врахувати, що дії ліквідатора іпотекодавця з відчуження спірного майна (квартири та машиномісця) під час зняття судовим рішенням обтяження та право власності на це нерухоме майно кредитор не оспорює.

Беручи до уваги обставини справи, та виходячи із сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного судового рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї із умов надання (отримання) кредиту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року по справі № 638/6982/15-ц.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких, зокрема, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(у редакції, яка була чинною на час спірних правовідносин), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної комісії скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

За змістом зазначених норм іпотека не припиняється при переході прав на іпотечне майно, якщо не наступили обставини, визначені законом, зокрема статтею 17 Закону України «Про іпотеку» або статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому факт реалізації іпотечного майна (стаття 17 Закону «Про іпотеку») припиняє іпотеку лише за умови дотримання положень статей23 та 11 цього Закону.

Разом з тим відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

За змістом статті 45 цього Закону вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Отже, аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що у випадку реалізації майна банкрута, яке було передано в іпотеку, кошти від такої реалізації спрямовуються на задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує, залишок після забезпечення вимог кредитора та витрат включається до ліквідаційної маси, а зобов`язання перед кредитором вважається погашеним. Зазначена норма права стосується реалізації майна саме банкрута, а не будь-якого іншого майна, переданого в іпотеку.

За таких умов у зв`язку з припиненням основного зобов`язання погашенням припиняється і похідне зобов`язання у вигляді іпотеки майна, яке належало банкруту.

Разом з тим відповідно до статті 16 ЦК України способом захисту порушеного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відтак скасування судового рішення, на виконання якого реалізовувалось майно, та відновлення становища, яке існувало до його ухвалення, є способом захисту порушеного таким рішенням прав.

Оскільки, реалізація майна, переданого в іпотеку, відбулась за процедурою, встановленою для визнання особи банкрутом у порядку ліквідаційної процедури, започаткованої на підставі судового рішення, то скасування відповідного судового рішення поновлює усі припинені у ліквідаційній процедурі правовідносини, зокрема правовідносини, у забезпечення яких було укладено договір іпотеки, з відновленням усіх прав та обов`язків цього договору. Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду в постановах № 2-4815/11 від 10.10.2018, №640/20090/14-ц від 18.04.2018, № 638/6982/15-ц від 31 травня 2017 року, № 6-130цс17 від 01 березня 2017 року, №3-137гс16 від 23 березня 2016, №6-1685цс16 від 21 вересня 2016 року, №6-1382цс16 від 26 жовтня 2016 року

Відтак, зміст матеріальної норми ст.23 Закону України «Про іпотеку» в розрізі виниклих правовідносин пов`язує скасування судового рішення, яким започаткована процедура банкрутства з поновленням усі припинених у ліквідаційній процедурі правовідносини, зокрема правовідносини, у забезпечення яких було укладено договір іпотеки.

Таким чином, внаслідок постановлення Харківським апеляційним господарським судом Постанови від 04.04.2016 по справі №922/4956/13, скасування Ухвали Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 у справі №922/4956/13 та припинення провадження у даній справі, поновлено іпотеку позивача на нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . за договором іпотеки РМ SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року

Тому, з урахуванням норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ТОВ «Івера» особи, яке є набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Дослідивши письмову заяву відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, суд вважає доводи викладені в ній необґрунтованими, а строк позовної давності не пропущений убачаючи наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - Відповідач) зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.

Відповідно до умов Кредитного договору позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач (Банк) виконав свої зобов`язання перед Відповідачем (Позичальником) по справі, а взяті Відповідачем на себе договірні зобов`язання перед Позивачем не виконано.

Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Так, Верховним Судом України в справі №6-786цс17 зазначено, що позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 закону «Про іпотеку»). Так, згідно із зазначеною нормою іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання (абз.2 ч.1 ст.17 закону «Про іпотеку»). Натомість у цьому акті не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності щодо основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Запис про іпотеку позивача на нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . за договором іпотеки РМ SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року було вилучено на підставі Ухвали Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 у справі №922/4956/13.

04.04.2016 р. Харківським апеляційним господарським судом Постановою від 04.04.2016 рішення суду на підставі якого вилучено запис про іпотеку скасовано.

В матеріалах справи наявна інформаційна довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якої встановлено, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізнався, що власником іпотечного майна є ТОВ «Івера».

Отже, доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позовної давності є безпідставними з огляду на те, що про зміну власника на відповідача - ОСОБА_2 стало відомо в 2019 році з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тотожні правові висновки щодо відліку строків позовної давності при застосуванні ст.23 Закону Україна «Про іпотеку» викладені в Постанові Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 753/19644/16-ц.

Стаття 7 Закону України „Про іпотеку" та п.6.1 Договору іпотеки передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процент, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов Іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону реалізація предмету іпотеки відбувається шляхом проведення прилюдних торгів або в порядку, передбаченому ст. 38 Закону.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно статті 6.2. Договору іпотеки, іпотекодежатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі свої вимоги.

Відповідно до ст. 41 Закону реалізація предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах проводиться в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням Закону України « Про іпотеку».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 599, 624, 1050 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 34, 35, 39, 41 Закону про іпотеку, ст.ст. 263, 265, 272, 280-282, 284 ЦПК України, -суд, -

ВИРІШИВ

Позов задовільнити.

В рахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №CM-SME 701/253/2008 від 03.07.2008р. в сумі, 1597880,01 гривень (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 01 копійка), що складається з: заборгованість по кредиту складається із: основного боргу в розмірі 175838,51 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 1377850,17 гривень, відсотків за користування кредитом в розмірі 18906,88 швейцарських франків, що за курсом встановленим НБУ на 29.10.2009 року (7,835884 гривень за 1 швейцарський франк) становить 148152,12 гривень, пені в розмірі 71727,72 гривень, штрафних санкцій у розмірі 150,00 гривень) звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки РМ- SME 701/253/2008 від 03.07.2008р, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 0-13, 0-14, 0-19, 0-19а, 0-21 загальною площею 272,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «Івера» шляхом продажу з прилюдних торгів, за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Івера`на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна ) гривня 00 коп. та 960 (девятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», податковий номер 36789421, адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА», , адреса: 61045, м. Харків, пров. Отакара Яроша, 20, корп. 2, кв. 25.

Третя особа: ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.М.Горбунова