Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1072/20
Провадження № 2/376/707/2020
Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Віговського С.І.
при секретарі - Кропивлянській С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання іпотеки припиненою, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить:
- визнати Договір іпотеки від 11.10.2006 року укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» за реєстрованим номером 2381 посвідченим Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу припиненим;
- припинити право іпотеки щодо житлового будинку загальною площею 78,20 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на земельну ділянку площею 0,5665 га. надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,2496 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,3159 га, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 ;
- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 3877693 від 11.10.2006 щодо житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 ;
- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 3877799 від 12.10.2006 щодо земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею - 0,2496 га, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,3159 га, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 .
В забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, було укладено договір іпотеки від 11.10.2006 року відповідно якого було надано житловий будинок загальною площею 78,20 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на земельну ділянку, загальною площею 0,5665 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд призначено - 0,2496 га., для ведення особистого підсобного господарства призначено - 0,3159 га., що розташовані по АДРЕСА_1 .
Через складну ситуацію в країні та значним здешевленням національної валюти, у позивача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору.
07.03.2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна вчинила виконавчий напис нотаріуса за № 315 на вищезазначене майно.
Позивач дізнавшись про вчинення виконавчого напису та вважаючи, що вищенаведений спосіб звернення стягнення на майно є незаконним, звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Кобелєвою Аллою Михайлівною 07.03.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 315, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, м. Київ, вул. Січових Стрільців буд. 15) заборгованості за Кредитним договором 89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006року в розмірі 1 196 278 грн.

Позивач вважає, що враховуючи вимоги закону, а саме ст. 17 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки від 11.10.2006 року за реєстровим номером 2381 посвідченим Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу слід визнати припиненим.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала посилаючись на письмові докази, які наведені в матеріалах справи, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, - ПАТ «КБ «Надра», в судові засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідає вимогам абз. 1 ч. 6, п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України слідує, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів зокрема: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так, 11.10.2006 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі - ПАТ «КБ «Надра») був укладений кредитний договір № 89/МК/33/2006/840, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості відповідно до умов цього договору. Згідно пункту 1.2. кредитного договору, кредит надавався на/для споживчі потреби.

В забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, було укладено договір іпотеки від 11.10.2006 року відповідно якого було надано житловий будинок загальною площею 78,20 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на земельну ділянку, загальною площею 0,5665 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд призначено - 0,2496 га., для ведення особистого підсобного господарства призначено - 0,3159 га., що розташовані по АДРЕСА_1 .

Через складну ситуацію в країні та значним здешевленням національної валюти, у позивача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору.

07.03.2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна вчинила виконавчий напис нотаріуса за № 315 на вищезазначене майно.

Позивач дізнавшись про вчинення виконавчого напису та вважаючи, що вищенаведений спосіб звернення стягнення на майно є незаконним, звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Кобелєвою Аллою Михайлівною 07.03.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 315, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, м. Київ, вул. Січових Стрільців буд. 15) заборгованості за Кредитним договором 89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006року в розмірі 1 196 278 грн.

Позивач вважає, що враховуючи вимоги закону, а саме ст. 17 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки від 11.10.2006 року за реєстровим номером 2381 посвідченим Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу слід визнати припиненим.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач вирішив звернутися до суду в порядку ст. 16 ЦК України для захисту свого майнового права та інтересу.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Конституція України (стаття 55), Господарський кодекс України (стаття 5), Цивільний кодекс України (стаття 15) гарантують кожній особі забезпечення права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Як вже було установлено судом, між позивачем 11.10.2006 року та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі - ПАТ «КБ «Надра») був укладений кредитний договір № 89/МК/33/2006/840, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості відповідно до умов цього договору. Згідно пункту 1.2. кредитного договору, кредит надавався на/для споживчі потреби.

В забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, було укладено договір іпотеки від 11.10.2006 року відповідно якого було надано житловий будинок загальною площею 78,20 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на земельну ділянку, загальною площею 0,5665 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд призначено - 0,2496 га., для ведення особистого підсобного господарства призначено - 0,3159 га., що розташовані по АДРЕСА_1 .

Через складну ситуацію в країні та значним здешевленням національної валюти, у позивача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вказано, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

В ст. 33 Закону зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами 1-2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється в разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що №89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006 припинив свою дію 10.10.2011.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

За змістом частин 1-2 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Зі змісту приведених вище положень ст.ст.17, 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку" випливає, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Суд, при вирішенні справи враховує, що стороною відповідача не надано у справі жодних доказів або заперечень щодо вимог позивача, тобто не виконано вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 593, 598, 599, 1049 - 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 17, 33, 36, 37 Закону України « Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Київ, Код ), про визнання іпотеки припиненою, - задовольнити.

Визнати Договір іпотеки від 11.10.2006 року укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» за реєстрованим номером 2381 посвідченим Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу припиненим.

Припинити право іпотеки щодо житлового будинку загальною площею 78,20 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на земельну ділянку площею 0,5665 га. надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,2496 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,3159 га, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 3877693 від 11.10.2006 щодо житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 3877799 від 12.10.2006 щодо земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею - 0,2496 га, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,3159 га, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя С. І. Віговський