Справа № 349/2075/18
Провадження № 22-ц/4808/110/20
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.В.

з участю представників апелянта ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене суддею Лошак О.О. 31 жовтня 2019 року в м. Рогатин Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 04 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_4 подано до суду позов до Рогатинської центральної районної лікарні про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16 липня 1986 року ОСОБА_4 працювала на посаді лікаря-ординатора кардіологічного відділення Рогатинської ЦРЛ. 06 листопада 2018 її звільнено з посади на підставі наказу головного лікаря Рогатинської ЦРЛ у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, ознайомлено з наказом, видано трудову книжку з записом про звільнення із роботи.

Своє звільнення вважає незаконним з тих підстав, що відповідачем не попереджено її про наступне вивільнення з роботи у встановленому законом порядку, не враховано її переважне право на залишення на роботі як працівника з високою кваліфікацією лікаря-кардіолога вищої категорії, не запропоновано іншої наявної роботи в Рогатинській ЦРЛ. Крім того, відповідачем не вжито заходів щодо її працевлаштування шляхом переведення на іншу посаду.

Внаслідок незаконного звільнення з роботи їй спричинені моральні страждання, у зв`язку з чим нею втрачено нормальні життєві зв`язки, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 10 000 грн.

З урахуванням збільшених позовних вимог просила поновити її на посаді лікаря-ординатора кардіологічного відділення Рогатинської ЦРЛ. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2018 року до дня поновлення на роботі та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди (а.с.1-3, том.1, 84-88, том.1).

Рішенням Рогатинського районного суду від 31 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.120-123, том.2).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що новий штатний розпис затверджено лише 01.12.2019 року, тобто майже через місяць після її звільнення з роботи. Відповідно до штатного розпису Рогатинської ЦРЛ на І півріччя 2018 року загальна кількість штатних посад дорівнювала 513.5, у штатному розписі Рогатинської ЦРЛ на 01 грудня 2018 року загальна кількість штатних посад дорівнює 410, тобто скорочено 103,5 штатні посади, зокрема дві посади лікарів кардіологічного відділення заввідділом і лікаря кардіолога, на заміну яким створено одну посаду лікаря-кардіолога терапевтично-кардіологічного відділення.

Апелянт зазначає, що вона та лікар ОСОБА_5 , яка залишилась працювати в Рогатинській ЦРЛ на посаді лікаря-кардіолога терапевтичного відділення, мали кваліфікацію лікаря-кардіолога вищої категорії. Отже, за рівних умов кваліфікації і продуктивності праці мали діяти переваги на залишення на роботі, передбачені ч.2 ст.42 КЗпП України.

Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що при звільненні їй пропонувалась інша наявна посада. Так, лікар кабінету функціональної діагностики ОСОБА_6 , у якої перша кваліфікаційна категорія лікаря-кардіолога, отримала за новим штатним розписом і повний оклад в цьому кабінеті і ще 0.5 посади лікаря-кардіолога поліклінічного відділення Рогатинської ЦРЛ.

Судом не враховано, що позивач має більший тривалий безперервний стаж роботи в Рогатинській ЦРЛ та, як «дитина війни», користується правом на переважне залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.117-131, том.2).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності представника позивача.

Вислухавши представників апелянта, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16 липня 1986 року ОСОБА_4 прийнято на роботу в Рогатинську ЦРЛ на посаду лікаря-ординатора кардіологічного відділення, про що свідчить запис в трудовій книжці ОСОБА_4 (а.с.7,том.1).

Рішенням Рогатинської районної ради Івано-Франківської області № 329-14/2017 від 21.12.2017 року створено комунальне некомерційне підприємство «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.69-70, том.1).

Розпорядженням заступника голови Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №195 від 18.06.2018 року у зв`язку з переданням частини функцій та повноважень центральної районної лікарні комунальному некомерційному підприємству «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» затверджено нову структуру Рогатинської ЦРЛ та вирішено до 01 жовтня 2018 року привести штатний розпис Рогатинської ЦРЛ у відповідність до нової структури в межах бюджетних асигнувань (а.с.71-72, том.1).

В матеріалах справи міститься статут комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня», затверджений рішенням 18 сесії Рогатинської районної ради VI скликання від 26.07.2018 №412-18/2018.

Згідно Статуту підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і розробляє штатний розпис. Уповноважений орган, яким є Рогатинська районна адміністрація затверджує організаційну структуру підприємства, граничну чисельність працівників, штатний розпис та умови оплати праці (пункти 4.11, 1.4, 7.3.12 статуту) (а.с.53-68, том.1).

На підставі наказу Рогатинської ЦРЛ №73 від 20.06.2018 року створено відповідальну комісію з проведення реорганізації в Рогатинській ЦРЛ у складі (згідно до наказу), якій доручено здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією закладу; доручено голові комісії підготувати за поданням завідувачів структурних підрозділів з урахуванням продуктивності районної лікарні попередній список працівників з урахуванням продуктивності праці для подальшого вивільнення (а.с.148, том.1).

Відповідно додатку до наказу по Рогатинській ЦРЛ від 20.06.2018 року №73 до комісії по реорганізації Рогатинської ЦРЛ входять голова комісії - головний лікар (голова комісії) ОСОБА_7 Т. ОСОБА_8 ., члени комісії: голова МК профспілки Ворона Г.Я., заступники головного лікаря Кліщ О.О., ОСОБА_9 ., Бойчак О. ОСОБА_8 ., начальник відділу кадрів Мотика Л.В., головна медична сестра ОСОБА_10 , завідувач поліклінічним відділенням ОСОБА_11 , старша акушерка акушерсько гінекологічного відділення ОСОБА_12 , старша медична сестра операційного блоку ОСОБА_13 (а.с.166, том.1).

Наказом Рогатинської ЦРЛ №74 від 25.06.2018 року зобов`язано відділ кадрів провести усі необхідні заходи у відповідності до норм чинного законодавства України у зв`язку із звільненням працівників, розглянути попередній список працівників для вивільнення з урахуванням переважного права на залишення на роботі, можливості пропозицій інших вакантних місць та затвердити його кінцевий результат; скласти і затвердити новий штатний розпис у зв`язку зі скороченням штату та з врахуванням списку працівників для вивільнення, про що в подальшому повідомити працівників Рогатинської ЦРЛ особисто під підпис, а сам список розмістити на дошці оголошень лікарні (а.с.150, том.1).

02 липня 2018 року головним лікарем Рогатинської ЦРЛ Бандурою Т.М. видано наказ № 75 про внесення змін до структури, штату та скорочення чисельності працівників Рогатинської центральної районної лікарні, відповідно до якого скорочено чисельність штату та працівників відділень Рогатинської ЦРЛ. Відповідно до змісту п.3 цього наказу зобов`язано відділ кадрів підготувати відповідні документи про скорочення штату та чисельності працівників згідно чинного законодавства (згідно додатків до наказу) (а.с.10, том.1).

У додатку до наказу № 75 від 02 липня 2018 року по Рогатинській ЦРЛ «Кардіологічне відділення» серед працівників зазначено і прізвище ОСОБА_4 та наявний її підпис про ознайомлення з наказом 02 липня 2018 року (а.с.45-46, том.1).

У звітності інформації про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами у в організації виробництва і праці Рогатинської ЦРЛ від 02.07.2018 року передбачено вивільнити 17 осіб, в тому числі: завідувач кардіологічного відділення, лікар кардіолог - 1 працівник, лікар кардіолог - 1 працівник, старша медична сестра 1 працівник, медична сестра палатна -8 працівників, медична сестра маніпуляційна 1 працівник, роздатчиця 1 працівник, молодша медична сестра 4 працівники. Дата наказу про попередження про заплановане вивільнення вказано 02.07.2018 року. Запланована дата вивільнення - 10.09.2018 року (а.с.74, том.1).

Відповідно до наказу Рогатинської ЦРЛ №87 від 03.09.2018 року зобов`язано підготувати подання до профспілкового комітету зі списком працівників, які підлягають вивільненню з роботи для отримання згоди органу первинної профспілкової організації; повідомити працівників зі списку про розгляд подання на засіданні профспілкового комітету шляхом розміщення оголошення на дошці оголошень центральної районної лікарні для забезпечення необхідної участі (а.с.149, том.1).

05 вересня 2018 року головний лікар Рогатинської ЦРЛ звернувся до голови МК профспілки медичних працівників Рогатинської ЦРЛ про дачу згоди на звільнення з роботи по п.1 ст.40 КЗпП працівників закладів охорони здоров`я Рогатинського району, в тому числі ОСОБА_4 (а.с.47-49, том.1).

На підставі подання головного лікаря Рогатинської ЦРЛ № 11.12/847 від 05.09.2018 року профспілковий комітет Рогатинської ЦРЛ згідно з протоколом № 22 від 06 вересня 2018 року, надав згоду на вивільнення ряду працівників, зокрема і ОСОБА_4 (а.с.50-51, том.1).

Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ Бандури Т.М. № 416-о від 24.10.2018 року ОСОБА_4 звільнено з посади лікар- кардіолога кардіологічного відділення Рогатинської ЦРЛ з 06 листопада 2018 року за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 02.07.2018 року № 75 (а.с.4, том.1).

Із змісту довідки головного лікаря КНМП «Рогатинська центральна районна лікарня» №11-15/569 від 31.10.2019 року у 2018 році відбулось скорочення штату та ліжкового фонду у Рогатиській ОСОБА_14 терапевтичному відділенні ліжковий фонд скоротився на 13 ліжок, в кардіологічному відділенні ліжковий фонд скоротився на 3 ліжка. Згідно наказу №95 від 07.11.2018 року проведено об`єднання терапевтичного та кардіологічного відділень у терапевтично-кардіологічне відділення з ліжковим фондом на 45 ліжок, 25 ліжок терапевтичного профілю, 20 ліжок кардіологічного профілю. З роботи звільнено ОСОБА_4 лікаря кардіолога та ОСОБА_15 завідувачку кардіологічного відділення. ОСОБА_15 прийнято на 0,5 посади лікаря кардіолога терапевтично-кардіологічного відділення та 0,5 посади лікаря кардіолога поліклінічного відділення по строковому трудовому договору (контракту) з 16.11.2018 року по 31.07.2019 року. З 31.07.2019 року термін контракту з ОСОБА_15 продовжено ще на 1 рік. ОСОБА_15 прийнято на роботу в зв`язку з тим, що вона володіє методикою «Холтер» та у 2015 році пройшла курси на базі Київської національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л.Шулика по спеціальності «Електрокардіологія хол тер електрокардіологія та добове моні торування артеріального тиску в практиці сімейного лікаря». Наведене підтверджено копіями наказів №439-о від 06.11.2018 року та №472-о від 15.11.2018 року, копіями строкових трудових договорів від 31.07.2019 року та 16.11.2018 року (а.с.106,108, 109, 110, 111-113, 114-116 том.2).

Відповідно до штатного розпису на І півріччя 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад дорівнювала 513,5, а відповідно до штатного розпису на 01 грудня 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад складає 410, тобто скорочено 103,5 штатні посади: дві посади лікарів кардіологічного відділення заввідділом і лікаря кардіолога, на заміну яким створену одну посаду лікаря-кардіолога терапевтично-кардіологічного відділення (а.с.21-44, том.1).

Як вбачається із штатного розпису на І півріччя 2018 року Рогатинської ЦРЛ в кардіологічному відділенні були посади лікарів: заввідділом -1; лікар кардіолог 1,0 посади. Кількість штатних посад- 2 (а.с. 27, том.1).

Відповідно до штатного розпису на 01 грудня 2018 року Рогатинської ЦРЛ затверджено 410 штатних одиниць (а.с.90-92, том.1) та визначено посади для лікарів: заввідділом - 1; лікар-кардіолог-0,5 посади. Кількість штатних посад терапевтично-кардіологічного відділення 11, 5 (а.с.91, том.1).

З витягу із штатного розпису по Рогатинській ЦРЛ в порівнянні станом на 1 січня 2018 року та 01 грудня 2018 року визначено кількість штатних посад станом на 01 грудня 2018 року лікарі -101, 25, станом на 01 січня 2018 року 120 (а.с.73, том.1).

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про допущення порушень під час одержання згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Зупинивши провадження, суд звернувся до виборного органу первинної профспілкової організації КНМП "Рогатинська центральна районна лікарня" щодо згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на звільнення вказаних працівників (а.с.108-109, том. 1).

На виконання ухвали суду адміністрацією Рогатинської ЦРЛ повідомлено, що за результатами проведення засідання виборного органу первинної профспілкової організації комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня» в Івано-Франківській області від 16.04.2019 року, де розглянуто питання щодо факту звільнення ОСОБА_4 з посади лікаря-кардіолога кардіологічного відділення Рогатинської ЦРЛ, повторно надано згоду на звільнення з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України вказаного працівника, про що свідчить протокол засідання профспілкового комітету №8 від 16.04.2019 року (а.с.129-131 том.1).

Згідно протоколу профспілкового комітету від 16.04.2019 року на засідання запрошено ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , які надали свої пояснення з приводу звільнення з роботи (а.с.130-131, том.1).

На вимогу суду відповідачем надано копію колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом Рогатинської центральної лікарні на 2017 -2018 рік від 31.01.2017 року та правила внутрішнього трудового розпорядку Рогатинської ЦРЛ (а.с.20-97 том.2).

Згідно розділу ІІ пункту 1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники реалізують конституційне право на працю шляхом укладення письмового трудового договору на роботу між працівником і головним лікарем лікарні, в якому обумовлюється характер роботи, яку має виконувати працівник на основі Державного класифікатора професій працівників. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані з ініціативи адміністрації лікарні після згоди профспілкового комітету в тому числі і у випадку скорочення штатів (пункт 7) (а.с.91-92, том.2)

31 січня 2019 року між адміністрацією та трудовим колективом Рогатинської ЦРЛ на 2019 -2021 рік укладено колективний договір (а.с.169-243, том.1, 1-9, том.2).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, встановивши факт наявності скорочення чисельності та штату працівників, про що позивачку персонально попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці та не запропоновано іншої роботи у зв`язку з відсутністю вільних вакансій, надання згоди профспілки на її звільнення, враховуючи відсутність переважного права ОСОБА_4 на залишення роботі та недоведеність володіння більш високою кваліфікацією за іншого лікаря-кардіолога, який залишився працювати в Рогатинській ЦРЛ, а також відсутність іншої роботи, яку їй не запропонували, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч.2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі визначено у статтях 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

За загальним правилом, що відповідає положенням ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22 червня 1982 року "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця" під час розгляду судами спорів про поновлення на роботі обов`язок доказування законності звільнення покладається на роботодавця (відповідача) (постанова ВС від 02 серпня 2018 року, справа № 465/2454/16-ц, провадження № 61-902св18).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що відповідачем дотримано вимог трудового законодавства при звільненні позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП.

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно посвідчення №512-07 лікар ОСОБА_4 23.11.2007 року проходила атестацію при Івано-Франківському управлінню охорони здоров`я ОДА і наказом Івано-Франківського управління охорони здоров`я ОДА від 30.11.2007 року №400-К їй присвоєна кваліфікація за спеціальністю кардіологія. Рішенням атестаційної комісії при департаменті охорони здоров`я Івано-Франківської ОДА від 27.10.2017 року ОСОБА_4 підтверджено вищу категорію за спеціальністю кардіологія по 26 жовтня 2022 року (а.с.9, том.1).

Лікар ОСОБА_15 03 жовтня 2014 року проходила атестацію в атестаційній комісії при Івано-Франківському департаменті охорони здоров`я ОДА від 08.10.2014 року їй присвоєно кваліфікаційну категорію за спеціальністю кардіологія, категорія вища, про що свідчить посвідчення № 226-00/2014. Посвідчення дійсне до 07.10.2019 року (а.с.165, том.1).

Посвідченням №4594 про проходження підвищення кваліфікації до диплому № 836824 від 30.09.2015 року підтверджується, що ОСОБА_15 підвищила свою кваліфікацію за спеціалізацією проведення діагностики серця холтером добового моніторингу АТ (а.с.52, том.1).

Відповідно до посвідчення №652-14 лікар ОСОБА_19 проходила атестацію в атестаційній комісії при Івано-Франківському департаменті охорони здоров`я ОДА і наказом від 11.12.2014 року №440-К їй присвоєно кваліфікаційну категорію за спеціальністю кардіологія, перша категорія, про що свідчить посвідчення № 652-14. Посвідчення дійсне до 10.12.2019 року (а.с.18, том.2).

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка залишилась працювати в Рогатинській ЦРЛ на посаді лікаря-кардіолога терапевтично-кардіологічного відділення, мали кваліфікацію лікаря-кардіолога вищої категорії, а отже, за рівних умов кваліфікації і продуктивності праці мали діяти переваги на залишення на роботі, що передбачені ч.2 ст.42 КЗпП України.

Крім того, на день звільнення ОСОБА_4 наказом №439-о від 06.11.2018 року ОСОБА_15 звільнено за власним бажанням на підставі її заяви від 05.11.2018 року (а.с.109 том.2).

На підставі заяви ОСОБА_15 від 15.11.2018 року, наказом Рогатинської ЦРЛ №472-о прийнято на роботу ОСОБА_15 з 16.11.2018 року по 31.07.2019 року - на 0,5 посади лікаря кардіолога терапевтично-кардіологічного відділення та 0,5 посади лікаря-кардіолога поліклінічного відділення по строковому трудовому договору (контракту) (а.с.110, 114-115 том.2). З 31.07.2019 року термін контракту з ОСОБА_15 продовжено ще на 1 рік. (а.с.111-113, том.2)

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що при звільненні ОСОБА_4 пропонувалась інша наявна посада. Так, лікар кабінету функціональної діагностики ОСОБА_19 (перша кваліфікаційна категорія лікаря-кардіолога) отримала за новим штатним розписом і повний оклад у цьому кабінеті і 0,5 посади лікаря-кардіолога поліклінічного відділення Рогатинської ЦРЛ, категорія якої була нижчою ніж у ОСОБА_4 (вища кваліфікаційна категорія лікаря-кардіолога).

Встановивши, що ОСОБА_4 звільнено наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ Бандури Т.М. від 24.10.2018 року № 416-о з посади лікаря-кардіолога кардіологічного відділення Рогатинської ЦРЛ з 06 листопада 2018 року за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 02.07.2018 року № 75, судом залишено поза увагою, що станом на день звільнення Рогатинською ЦРЛ не затверджено у встановленому законом порядку новий штатний розпис, який затверджено лише 01.12.2018 року.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 відноситься до категорії «діти війни» (а.с.8, том.1), а тому відповідно до ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» володіла правом на переважне залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників.

Таким чином, звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а тому її трудові права підлягають захисту шляхом поновлення на роботі на займаній посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При визначенні розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу апеляційний суд керується частиною другою статті 235 КЗпП, статтею 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно із п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" №11-15/96 від 24.01.2020 року за вересень 2018 року норма тривалості робочого часу 20 робочих днів, лікарю нараховано заробітну плату за фактично відпрацьованих 16 робочих днів в сумі 4212 грн, так як згідно графіка відпусток, перебувала у відпустці з 06.08.2018 року по 06.09.2018 року, і її сума відпускних становить за вересень - 885,62 грн. За жовтень 2018 року норма тривалості робочого часу становить 22 робочі дні, які відпрацьовані повністю і нарахована заробітна плата в сумі 4148,18 грн. Загальна сума нарахованої заробітної плати за фактично відпрацьованих 38 робочих днів становить 8360,18 грн і середній заробіток на один день 220 грн (а.с.164, том.2).

Оскільки останніми двома повними місяцями роботи позивача є вересень-жовтень 2018 року, кількість робочих днів в зазначений період становить за вересень 2018 року 16 (перебувала у відпустці з 06.08.2018 року по 06.09.2018 року), за жовтень 2018 року - 20; позивачу за цей період нарахована заробітна плата у розмірі за вересень 2018 року - 4212 грн, за жовтень 2018 року 4148,18 грн (без врахування відпускних за вересень - 885,62 грн). Середньоденний заробіток позивача за останні два повні місяці роботи становить (4212 + 4148,18) / (16+20) = 220 грн.

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_4 відповідачем обчислено вірно.

Оскільки ОСОБА_4 звільнено 06 листопада 2018 року, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислена судом у розмірі 67760 грн (220 грн х 308 робочих днів за період з 06.11.2018 року по 28.01.2020 року включно) з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

Враховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_4 до комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування шкоди, апеляційний суд виходить з такого.

За правилом ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок звільнення з посади відбулись негативні зміни в повсякденному житті позивачки, які б вплинули на реалізацію життєвих планів, призвели до втрати зв`язків чи внесли суттєві зміни в її звичайний життєвий ритм. Відсутні докази і того, що між звільненням з роботи та загостренням захворювань існує причинно-наслідковий зв`язок.

У даному випадку хоча і мало місце порушення трудових прав позивача, однак слід враховувати об`єктивні та невідворотні зміни в організації праці медичних працівників, дефіцит вакантних посад, досягнення позивачкою пенсійного віку та отримання нею певного доходу у вигляді пенсії.

Тому, враховуючи, що доводи позивачки про заподіяння моральних страждань у зв`язку із звільненням її з посади, що полягають у втраті нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя не знайшли своє підтвердження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір в розмірі 704,8 грн виходячи із задоволення вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судовий збір в розмірі 704,8 грн виходячи зі задоволення вимог немайнового характеру про поновлення на роботі (704,8 грн +704,8 грн = 1409 грн).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_4 на посаді лікаря-ординатора кардіологічного відділення Рогатинської центральної районної лікарні.

Стягнути з Рогатинської центральної районної лікарні, місцезнаходження вул. Чорновола, 9, м. Рогатин Івано-Франківської області, , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2018 року по 28 січня 2020 року в розмірі 67 760 (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят гривень) грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з Рогатинської центральної районної лікарні, місцезнаходження вул. Чорновола, 9, м. Рогатин Івано-Франківської області, в дохід держави судовий збір в розмірі 1409, 60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.