справа № 489/5000/20
провадження №2/489/2554/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права на Ѕ частку спільного майна

встановив:

15.10.2020 позивача звернулася до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на Ѕ частку спільного майна.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку під вказаним домоволодінням та на все рухоме майно, що знаходиться в будинку та на земельній ділянці.

Заяву мотивована тим, що з 2004 року сторони по справі проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбі, з вказаного часу ними було придбано за спільні кошти житловий будинок АДРЕСА_1 та значна кількість рухомого майна, а саме меблі, побутова техніка тощо. На даний час сторони не підтримують стосунків, позивач немає доступу до спільного будинку та позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися спільним майном. Тому вона була змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. З метою не порушення її прав та недопущення ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, просила суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позовну заяву до відповідача, в якій позивач просить суд визнати житловий будинок АДРЕСА_1 та все рухоме майно, що знаходиться в будинку та на території земельної ділянки спільним майном по справі, визнати за нею право власності на Ѕ частку вказаного житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за тією ж адресою та визнати право власності на Ѕ частку всього рухомого майна, що знаходиться за даною адресою в порядку поділу спільного сумісного майна.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, так як в частині накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку вона в достатній мірі обґрунтована та позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а вид забезпечення позову є співмірним з пред`явленими вимогами, а обраний вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача, а тому в даній частині заява підлягає задоволенню .

Що стосується забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , то в даній частині заява задоволенню не підлягає з тих підстав, що позивачем не зазначено яке саме майно вона мала на увазі, його вартість та інформації стосовно того хто саме є його власником.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 138,6 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м., який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; номер запису про право власності: 4335071 від 20.01.2014)

Накласти арешт на земельну ділянку під домоволодінням АДРЕСА_1 загальною площею 0,0344 га., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (кадастровий номер: :01:015:0028; номер запису про право власності 16407465 від 12.09.2016).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Копії ухвали направити сторонам для відома та відповідним органам для виконання.

На підставі частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суд складено 19.10.2020.

Суддя І.В. Коваленко