Ухвала

Іменем України

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 524/3934/16-ц

провадження № 61-14563ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 15 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2017 року у справі

№ 524/3934/16-ц стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси Кредит» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2008 року, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 14 124,36 доларів США, що в еквіваленті становить 361 159,89 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 901,35 доларів США, що в еквіваленті становить 99 757,52 грн; пеня за прострочення сплати коштів з повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 460 929,22 грн; кошти з повернення сплаченого судового збору - 13 827,68 грн. У задоволенні позовних вимог в частині до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У задоволенні позовних вимог в частині розірвання кредитного договору відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29 березня

2018 року рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2017 року в частині відмови

у солідарному стягненні заборгованості із фінансового поручителя

ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з фінансового поручителя

ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість. Змінено рішення в частині порядку стягнення заборгованості та судового збору, стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість, що була зазначена у рішенні Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 12 грудня 2017 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня

2017 року тапостанову Апеляційного суду Полтавської області

від 29 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору залишено без змін.

03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал»,

а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту від 03 липня

2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного, ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд замінити сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт-Капітал».

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 червня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.

Замінено первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал», як сторону у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судових рішень у справі

№ 524/3934/16-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 червня 2020 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 03 жовтня 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 03 липня

2008 року, вказаний договір про відступлення прав вимоги є чинним, а тому наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2017 року у справі

№ 524/3934/16-ц стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси Кредит» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2008 року, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 14 124,36 доларів США, що в еквіваленті становить 361 159,89 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 901,35 доларів США, що в еквіваленті становить 99 757,52 грн; пеня за прострочення сплати коштів з повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 460 929,22 грн; кошти з повернення сплаченого судового збору - 13 827,68 грн. У задоволенні позовних вимог в частині до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У задоволенні позовних вимог в частині розірвання кредитного договору відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29 березня

2018 року рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2017 року в частині відмови

у солідарному стягненні заборгованості із фінансового поручителя

ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з фінансового поручителя

ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість. Змінено рішення в частині порядку стягнення заборгованості та судового збору, стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість, що була зазначена у рішенні Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 12 грудня 2017 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 грудня

2017 року тапостанову Апеляційного суду Полтавської області

від 29 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору залишено без змін.

Також суди встановили, що ані ПАТ «Банк «Фінанси Кредит», ані ТОВ «Вердикт Капітал» не зверталися до суду із заявами про видачу виконавчих листів на виконання рішень судів. Виконавчі провадження щодо примусового виконання рішень судів стосовно боржників не відкриті.

03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал»,

а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту від 03 липня

2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 договору про відступлення прав вимоги новий кредитор у день укладання цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 03 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 442 ЦПК України.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною п`ятою статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 03 липня 2008 року, який був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Встановивши, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями

6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судами вищевказаних норм процесуального права (відповідає постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року

у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18)) не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 15 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко