Провадження: 2/484/841/20
Справа: 484/1618/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

при секретарі Фартушняк Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 року адвокат Кравченко О.С., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачами по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першою первомайською державною нотаріальною конторою 15.09.1997 року, після смерті матері ОСОБА_4 , було набуто у власність в рівних частках житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0336 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, на якій розташований будинок разом з господарськими спорудами. Дана земельна ділянка за життя належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія МК без номеру, виданого 02.06.1994 року на підставі рішення Первомайської міської Ради народних депутатів від 26.04.1994 року за № 89.

25.04.2001 року між матір`ю позивачки ОСОБА_5 та відповідачами по справі було укладено договір дарування, посвідчений та зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Сулімою В.Ф. 25.04.2001 року за №1045, та зареєстрований Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.05.2001 року в реєстровій книзі № 18 за реєстровим № 6224. Як відомо позивачці, при укладенні договору дарування, сторонами не вирішувалося питання переходу права власності на земельну ділянку, на якій розташовано зазначений об`єкт нерухомості, оскільки чинне на той час законодавство цього не вимагало.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5 , про що Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис за № 383 від 11.05.2016 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Пісяля її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, розташованого на земельній ділянці, площею 0,0336 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку за адресою в АДРЕСА_1 .

При оформленні права власності на спадкове майно, позивачка отримала лише свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене та зареєстроване в реєстрі приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Селявіною С.В. 02.11.2018 року за № 854, на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за вищевказаною адресою. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо вищевказаної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку приватним нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на неї. Більше того, на сьогодні дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_4 , оскільки відповідачі по справі вступивши в спадкові права після смерті своєї матері фактично набули у власність вказану земельну ділянку, однак на власне ім`я її так і не оформили.

Враховуючи вищезазначене, позивачка позбавлена можливості успадкувати зазначену земельну ділянку, яка фактично також відноситься до спадкового майна. Тому керуючись ст.ст. 11, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", позивачка просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку.

Разом з позовом представником позивачки подано клопотання про витребування доказів з КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" щодо надання із інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 належним чином завірену копію договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Сулімою В.Ф. за реєстровим № 1045, та зареєстрованого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.05.2001 року в реєстровій книзі № 18 за реєстровим № 6224.

Ухвалою суду від 02.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача та витребувано вищевказані докази з КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації".

08.07.2020 року на адресу суду від КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" надійшла належним чином заврена копія договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Сулімою В.Ф. за реєстровим № 1045, та зареєстрованого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.05.2001 року в реєстровій книзі № 18 за реєстровим № 6224 (а.с. 40-41).

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її представника, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Від відповідачів до суду надійшли заяви, відповідно до яких відповідачі проти задоволення позову не заперечують та просять розглянути справу без участі їх участі.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Первомайськ Миколаївської області у віці 60 років померла ОСОБА_5 , про що 11.05.2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис № 383, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11 травня 2016 року (а.с. 25).

Позивач є єдиною спадкоємицею спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , яка звернулася до приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Селявіної С.В. за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене та зареєстроване в реєстрі приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Селявіною С.В. 02.11.2018 року за № 854, лише на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 26). У видачі свдіоцтва про право на спадщину за законом щодо вищевказаної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку приватним нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на неї.

Так, судом встановлено, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першою первомайською державною нотаріальною конторою 15.09.1997 року за реєстровим №1-3033, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 їх матері ОСОБА_4 , було набуто у власність в рівних частках житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 0,0336 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, згідно державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 24).

Вказана земельна ділянка за життя належала померлій ОСОБА_4 , матері відповідачів по справі, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК без номеру, виданого 02.06.1994 року на підставі рішення Первомайської міської Ради народних депутатів від 26.04.1994 року за № 89 (а.с. 28).

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель і споруд за позивачкою, суд виходить із такого.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_5 .

Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати документ про реєстрацію права власності на земельну ділянку за померлим спадкодавцем. У позивачки такий документ відсутній, а отримати його дублікати на померлу людину неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що договір дарування між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено 25 квітня 2001 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на час виникнення даних правовідносин.

Статтею 244 ЦК УРСР (в редакції Закону від 29 грудня 1996 року) передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Між померлою ОСОБА_5 та відповідачами по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений та зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Сулімою В.Ф. 25.04.2001 року за реєстровим №1045, та зареєстрований Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.05.2001 року в реєстровій книзі № 18 за реєстровим № 6224 (а.с. 41).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За життя померла ОСОБА_5 не здійснила реєстрацію права власності на належну їй земельну ділянку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , оскільки чинне законодавство при укладенні договору дарування від 25.04.2001 року не вимагало вирішення питання переходу права власності на земельну ділянку, на якій розташовано зазначений об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачка не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право власності на земельну ділянку, площею 0,0336 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , тому позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 200, 206, 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0336 га для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для обслуговування житлового будинку, без зміни цільового призначення у зв`язку з переходом до неї права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 17.07.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 24.07.2020 року.

СУДДЯ: