Справа № 415/4341/20
20 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Морозовського М.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний нотаріус Лисичанської нотаріальної контори Золотарьова Марина Павлівна, -
1. Позиції учасників справи, процесуальні дії
1.1. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори 15.05.2018 видане свідоцтво про право на спадщину за законом № НМХ 842975, згідно якого державний нотаріус посвідчує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з:
1.2. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що в період з 01.01.2016 по 30.05.2017 померлому не нараховувалися страхові виплати у зв`язку із закінченням строку їх призначення. Точний розмір страхових виплат, які не були нараховані в цей період, був визначений лише з метою надання нотаріусу відповіді на її запит. Проте, у відповіді Управління для нотаріуса спеціально вказано, що ці виплати є ненарахованими.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом здійснення телефонограм, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Заяви про розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин.
2.1. Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.01.2000 Стахановським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований з 17.01.1975 за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії довідки від 31.07.2015 № 924015100 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2 . Дата закінчення дії довідки - 31.12.2054.
2.2. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13.11.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 13.11.2017 складено відповідний актовий запис № 1859.
19.12.2017 державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьова М.П. звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із листом, в якому з метою видачі свідоцтва про право на спадщину просила надати відомості про наявність невиплачених нарахувань та регрес них виплат з визначенням загальної суми на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМХ № 842975, посвідченого 15.05.2018 державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьовою М.П., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1933 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з:
3. Релевантні джерела права
3.1. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Згідно статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не має право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
3.2. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, здійснюють інші функції, передбачені статутом Фонду.
Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
3.3. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 зроблено висновок про те, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Іншою підставою визнання свідоцтва недійсним може бути, зокрема, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини.
3.4. У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року по справі № 431/6232/18-ц вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.
До складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Суд зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 до свого переміщення на підконтрольну територію України перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області, яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
За життя ОСОБА_3 перемістився з тимчасово окупованої території в м. Лисичанськ Луганської області, про що отримав відповідну довідку, та звернуся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області (далі - Відділення в м. Лисичанську) щодо продовження виплати страхових платежів.
Тобто, з вищевказаної постанови та повідомлення вбачається, що страхові виплати за період з 01.01.2016 по 30.05.2017 не були нараховані ОСОБА_3 за час його життя.
При цьому, ОСОБА_3 за час свого життя у встановленому законом порядку не оскаржив дії позивача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались і вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті.
Отже, вищевказані виплати не увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена (нарахована) сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто майже через півтора роки від дати припинення Фондом нарахування та виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, відповідач як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця не було спадкодавцю нараховано. Спадкодавець дій або бездіяльності відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат протягом півтора років свого життя не оскаржував.
4.2. Вищевказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, які зроблені в постанові від 14 квітня 2020 року по справі № 431/6232/18-ц. При цьому, обставини у справі № 431/6232/18-ц є аналогічними обставинам у цій справі.
Висновки, які зробив Верховний Суд у справах № 431/6282/18, 642/6946/18, 418/2434/18, не підлягають застосуванню та врахуванню під час розгляду цієї справи, адже у вищевказаних справах обставини суттєво відрізняються від обставин цієї справи. Зокрема, у вищевказаних справах спадкодавці за час свого життя не переміщувалися на підконтрольну українській владі територію України, не зверталися до органів Фонду на підконтрольній території за продовженням страхових виплат і стосовно них не приймалася постанова про продовження раніше призначених виплат на певний період, який закінчився за час їхнього життя.
В даному випадку наявна постанова уповноваженого органу соціального страхування про продовження виплат спадкодавцю за час його життя лише на певний період, після чого страхові виплати нараховані не були і спадкодавець не виявив жодної зацікавленості у оскарженні таких дій уповноваженого органу Фонду. За таких обставин, включення до складу спадщини не нарахованих страхових виплат означатиме включення до складу спадщини того майна, якого не існує. Застосування іншого підходу фактично означатиме уможливлення перегляду нотаріусом або судом тих правовідносин, які виникли за час життя спадкодавця і стосовно законності яких спадкодавець не висловив жодних претензій.
4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом слід задовольнити.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., у зв`язку із чим вказана сума судового збору має бути стягнута з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У повному обсязі заочне рішення складено та підписано 20 жовтня 2020 року.
Суддя Д.Б. Баронін