Справа № 531/152/19
Номер провадження 2/948/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 09.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у січні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , посилаючись на те, що на прохання громадянки ОСОБА_7 ним було надано їй грошові кошти в сумі 1 234 000 грн, що еквівалентно 50 000 доларів США, які вона зобов`язалася повернути по першій вимозі, про що було складено розписку та підписано нею власноручно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, про що він довідався лише в листопаді 2018 року, а грошові кошти йому так і не повернула. Відповідачі по справі є спадкоємцями майна померлої. Станом на 22.01.2019 року згідно з офіційним курсом НБУ один долар США становить 27,94 гривень, а тому сума боргу за розпискою в розмірі, що еквівалентно 50000 доларів США станом на 22.01.2019 року складає 1397000,00 грн. Не володіючи інформацією про коло спадкоємців змушений був звернутися до суду та ухвалою суду в порядку забезпечення доказів витребувано інформацію стосовно спадкоємців ОСОБА_7 , яка надана листом від 16.01.2019 року приватним нотаріусом Карлівського нотаріального округу Шубою А.Ф. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачів у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині ОСОБА_7 , кошти в сумі 1 397 000 грн на його користь.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 30.01.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 21).

13.02.2019 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали відзив на позовну заяву, у якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення коштів у розмірі 1 397 000 грн та судового збору відмовити, мотивуючи тим, що їхня покійна мати ОСОБА_7 ніколи не позичала у позивача жодних коштів, навіть у розмірі 1,00 грн, не кажучи про більш ніж мільйона гривень або 50 000 доларів США. Мати не мала жодних цінностей, вкладів, крім земельних ділянок, отриманих внаслідок приватизації, та у спадщину після її смерті нічого не залишилося, єдиним майном, що вони успадкували, є земельні ділянки. Ніколи мати їм не говорила, що брала у когось у борг гроші і має непогашені боргові зобов`язання. Ні за життя матері, ні після її смерті, позивач жодного разу ні до кого з них не звертався з приводу того, що він позивач матері гроші і вимагає повернення боргу. Стверджують, що долучена до позовної заяви розписка є підробленою, як і підпис від імені покійної матері. Зазначають, що розписка не написана власноручно, а виконана за допомогою комп`ютерної техніки, в ній відсутні відомості про свідків, вона не містить посилання на дату, станом на яку еквівалент 50 000 доларів США становив 1 234 000,00 грн. Також звертають увагу на те, що позивачем не додано до позову жодних доказів того, що у нього були колись чи є в наявності на даний момент кошти у такому розмірі, щоб він міг надати їх в борг в розмірі 50 000 доларів США, а також джерело надходження таких коштів. Вважають, що боргова розписка є неналежним та недопустимим доказом на підтвердження боргових зобов`язань їхньої покійної матері перед позивачем, а відтак і їхніх зобов`язань як її спадкоємців, що прийняли спадщину (а.с. 32-35).

01.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, одночасно просить залишити відзив на позовну заяву без розгляду. Зазначає, що заперечення викладені у відзиві не відповідають дійсності та суперечать обставинам справи, оскільки письмова форма договору позики дотримана і відповідає вимогам закону, ОСОБА_7 дійсно отримала такі кошти, що підтверджується розпискою та показами свідків, які братимуть участь в судовому засіданні, а також самі відповідачі були свідками їх отримання. Заперечення відповідачів щодо дійсності розписки підтверджуються лише їхніми припущеннями. Вимоги до форми та змісту розписки не встановлено законом. Він декілька разів звертався в присутності свідків до ОСОБА_7 з вимогою про повернення коштів. Щодо його фінансової спроможності, то він займається підприємницькою діяльність, володіє корпоративним правами та є власником не одного успішного підприємства (а.с. 46-48).

20.04.2019 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заперечення відповідно до ст. 180 ЦПК України, у яких наполягають на відмові в задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на відсутність підтвердження факту укладення договору позики. При цьому також наполягають на тому, що ніяких коштів від позивача їхня покійна мати не отримувала (а.с. 74- 76).

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 02.05.2019 задоволено заяву позивача та виключено ОСОБА_6 з числа співвідповідачів у справі за заявою позивача та закрито підготовче провадження (а.с. 92).

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 29.07.2019 задоволено заяву представник відповідачів ОСОБА_2 про відвід головуючого у справі та відведено суддю Карлівського районного суду Попова М.С. від розгляду даної справи (а.с. 104).

01.08.2019 вказана цивільна справа надійшла з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області, автоматизованим розподілом судової справи між суддями визначена для розгляду судді Косик С.М.

Ухвалою судді Косик С.М. від 05.08.2019 справу прийнято до провадження, вирішено повторно провести підготовче провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 114).

У подальшому, ухвалою суду від 29.08.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 128).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні, покликаючись на те, що в 2008 році ОСОБА_7 через ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулася до ОСОБА_5 з намірами продати чи передати в оренду успадковану нею, але не переоформлену, земельну ділянку, розташовану в Бориспільському районі Київської області, ОСОБА_5 зацікавила ця пропозиція. ОСОБА_7 прибула з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до м.Борисполя для переоформлення земельної ділянки. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 дійшли згоди щодо ціни та остання 03.05.2008 року за борговою розпискою отримала авансовий платіж за купівлю або оренду земельної ділянки в гривнях 240000 грн, що еквівалентно 50000,00 доларам США. ОСОБА_7 переоформила спадщину та передала ОСОБА_5 правовстановлюючі документи. Після визначення земельної ділянки на місцевості, розташування виявилося не таким, як повідомляла ОСОБА_7 і ОСОБА_5 відмовився від купівлі земельної ділянки та повідомив ОСОБА_7 про необхідність повернути гроші. Оскільки гроші остання не повернула, в 2016 році зобов`язання по домовленості щодо продажу земельної ділянки було замінено на позикове зобов`язання та ОСОБА_7 написала ще одну розписку без дати, за якою гроші не передавалися, сума в розписці вказана інша, оскільки курс долара зріс і сума в гривнях вказана еквівалентно доларам. Також наполягала на тому, що наявність в позивача боргових розписок свідчить про наявність боргу та повідомила, що про смерть ОСОБА_7 позивач дізнався лише в листопаді 2018 року, відповідачі про це йому не повідомили, хоча і використали кошти, які отримала їх мати за борговою розпискою, а тому позивач вчасно звернувся з позовом до спадкоємців та просить стягнути борг з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідачі проти задоволення позову заперечували та кожна окремо, пояснили, що їхня мати успадкувала після смерті свого батька земельну ділянку, розташовану в Бориспільському районі Київської області, мала намір продати землю та звернулася до ОСОБА_9 , щоб той допоміг переоформити спадщину. Мати з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їздили переоформляти землю та останні за послуги повинні були після продажу землі отримати кошти. ОСОБА_4 також пояснила, що мати брала гроші у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на лікування та переоформлення земельної ділянки та коли отримала правовстановлюючі документи, передала їх останнім для продажу земельної ділянки. Щоб мати отримувала гроші від ОСОБА_5 за продаж землі вона не чула, мати нічого не говорила та грошей їм з сестрою не давала. Вона чула що останній давав гроші на переоформлення спадщини.

Представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що відповідачки заперечують факт надання їхньою померлою матір`ю боргової розписки та отримання в борг коштів, паспорт, який вказаний в розписці, ніколи ОСОБА_7 не видавався та остання не була приписана в с.Попівка на час складання боргової розписки, як повідомила представник позивача в 2008 році, а проживала і була зареєстрована в с.Халтуріно Карлівського району. З приводу вимагання ОСОБА_5 грошових коштів ОСОБА_7 в 2008 році зверталася до СБУ.

Також посилався на те, що позивач не змінив у визначені законом строки предмет чи підставу позову, а тому розглядається позов про стягнення заборгованості за борговою розпискою без дати, яка не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема в ній вказано різні суми, прописом та цифрами, не зазначено станом на яку дату сума еквівалента 50000,00 доларам, та й кошти за вказаною розпискою за повідомлення представника позивача, ОСОБА_7 не передавалися. За показами свідка ОСОБА_10 розписку він надрукував в кінці літа 2016 року з метою допомогти ОСОБА_5 повернути кошти, які він у 2008 році передав ОСОБА_7 Розписка від 03.05.2008 року не є борговою та написана ОСОБА_9 , а не ОСОБА_7 та зі вказаного документу неможливо з`ясувати природу зобов`язання, не вказано про яку саме земельну ділянку йдеться та яке зобов`язання взяла на себе ОСОБА_7 За заявою позивача Карлівським районним судом незаконно, оскільки це не передбачено чинним процесуальним законом, виключено з числа відповідачів ОСОБА_6 , а позивачем не зменшено, не конкретизовано суму вимоги до кожного з свівідповідачів, чим порушено права відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд заслухав пояснення відповідачів, представників сторін, з`ясував обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідив надані ними докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень і встановив таке.

Судом установлено, що ОСОБА_7 поставила свій підпис про те, що вона позичила у ОСОБА_5 кошти в сумі 1 234 000 (один мільйон, двісті тридцять п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно 50 000 дол. США, які зобов`язалася повернути при першій вимозі позикодавця (а.с. 7, 89).

Згідно з розпискою від 03.05.2008 ОСОБА_7 отримала в рахунок продажу чи передачі в оренду успадкованої земельної частки (паю), чи здійснення будь-якої іншої операції щодо земельної ділянки 240 000 грн, що еквівалентно 50 000 доларів США у ОСОБА_5 (а.с. 83).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що в 2007 році він познайомився з мамою відповідачок - ОСОБА_7 , бо в його провадженні як судді Карлівського районного суду перебувала справа за участю останньої. Потім до нього звернувся ОСОБА_9 і попросив, щоб він знайшов людей, які би допомогли переоформити спадкову земельну ділянку яка знаходиться в Київській області та належить ОСОБА_7 . Остання показала їм (йому та ОСОБА_9 ) земельну ділянку та він розповів про це ОСОБА_5 , якого зацікавила така пропозиція і він погодився дати гроші. На території суду 03.05.2008 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 грошові кошти в гривнях еквівалентно 50000,00 доларам США як аванс в рахунок продажу земельної ділянки останньої. ОСОБА_7 на вказані кошти придбала будинок в с.Попівка Карлівського району, скутера та мобільні телефони донькам, деякі кошти витратила на переоформлення землі. Коли були виготовлені документи, в сільській раді показали земельну ділянку на місцевості і виявилося, що ділянка розташована в іншому місці, ніж показувала ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_5 це не влаштувало, оскільки ОСОБА_7 гроші не повертала, він особисто в 2016 році в кабінеті надрукував розписку без дати про отримання ОСОБА_7 1 234 000 грн та остання її підписала. Гроші за розпискою 2016 року (без дати) не передавалися, оскільки були передані в 2008 році, в гривнях, еквівалентно 50 000,00 доларам США.

Свідок ОСОБА_9 показав, що починаючи з жовтня 2005 року був приватним підприємцем по наданню юридичних послуг та до нього звернулася ОСОБА_7 , яка повідомила, що в неї є спадщина після смерті батька у виді земельної ділянки, але вона не має можливості її переоформити, бо відсутні кошти. ОСОБА_7 повідомила, що хоче продати земельну ділянку та після продажу обіцяла розрахуватися з ним за послуги по складання позовних заяв та інших документів. ОСОБА_5 погодився профінсувати оформлення спадщини щоб купити або взяти в довгострокову оренду земельну ділянку і зустрівшись в Карлівському суді з ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_10 та брата позичальниці, остання в 2008 році написала розписку та отримала грошові кошти в гривнях еквівалентно 50000,00 доларам США. Потім оформили державні акти в Бориспольській сільській раді та після винесення земельної ділянки на місцевості, ОСОБА_5 відмовився придбавати ділянку, оскільки його не влаштувало розташування ділянки, попросив ОСОБА_7 повернути кошти, на що остання відповіла що вже потратила кошти - купила донькам будинки, вмеблювала їх.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року в справі № 524/4946/16-ц, провадження № 61-20376св18.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що відповідає правовій природі реального договору, та прямо передбачено у ч. 2 ст. 640 ЦК.

Тобто, права і обов`язки сторін за договором позики не можуть виникнути до моменту реального його виконання, до часу передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.11.2016 (а.с. 41).

За повідомленням приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Шуби А.Ф. від 16.01.2019, нею 09.12.2016 заведена спадкова справа № 175/2016 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , 1952 р.н. Спадкоємцем за заповітом після померлої є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за законом - доньки померлої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218 ЦК України).

Як убачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 668132 ОСОБА_7 була власницею земельної ділянки площею 1,0263 га на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, яку вона успадкувала після ОСОБА_11 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 84, 85).

Також, ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 3,08 га на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, яку вона успадкувала після ОСОБА_12 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 87).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право на спадщину кожна на 1,0263 га земельної ділянки площею 3,08 га на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 (а.с.176-181).

22.01.2019 року ОСОБА_5 звернувся до Приватного нотаріуса Карлівськорго районного нотаріального округу Шуби А.Ф. з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_7 (а.с.175).

Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки в судовому засіданні не встановлено факту передання коштів за розпискою без дати, тобто вказаний договір є неукладеним, а також за розпискою від 03.05.2008, наданою позивачем в обґрунтування доводів позову, не вбачається отримання ОСОБА_7 від позивача грошових коштів саме у борг, та за доводами представника позивача та показами свідків позивача, розписка була підписана ОСОБА_7 з метою вирішення питання щодо відчуження нею земельної ділянки позивачу, тобто обов`язок повернути кошти за договором позики без дати, не міг увійти до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення боргу зі спадкоємців ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_13 та відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 142, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - 1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 03.09.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - 2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 04.02.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний тестр Рішення складено 20.01.2020.

Суддя С. М. Косик