РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з - Поліщук О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Виговського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , у якому із урахуванням уточнених вимог просить стягнути із ОСОБА_3 на свою користь 8 408,37 грн. матеріальної шкоди, 2 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, 25 грн. послуг банку та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 червня 2017 року в ході навчальних-тренувальних зборів з баскетболу у м. Бар Вінницької області, тренер ОСОБА_3 , проводив тренування під час якого, команда дітей, які грали в баскетбол не виконали усіх поставлених тренером завдань, у зв`язку з чим тренер почав словесно ображати дітей. В цей час, місці та за вказаних обставин у відповідача виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_2 та реалізуючи свій злочинний умисел відповідач зі спини підійшов до ОСОБА_2 і, тримаючи у правій руці пластикову палицю, наніс один удар по спині останньому. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спричинив тілесне ушкодження неповнолітньому ОСОБА_2 у вигляді синця на спині в поперековій ділянці справа, яке згідно висновку експерта № 1385 від 30.06.2017 року відносяться до легкого тілесного ушкодження. За зверненням ОСОБА_1 по факту заподіяння тілесних ушкоджень сину було відкрито кримінальне провадження та вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. За словами ОСОБА_1 , цивільний позов у кримінальному провадженні нею не заявлявся, проте вона понесла матеріальні витрати у зв`язку зі скоєним проти її сина кримінальним правопорушенням, які полягали у сплаті відповідачу грошової компенсації (витрати за навчання дитини в м. Бар Вінницької області) в розмірі 3 600 грн., витрати на дорогу в м. Бар Вінницької області для прийняття участі в судових засіданнях (заправка паливом транспортного засобу) 23.04.2018 - на суму 600грн.04 коп., 16.07.2018 - 808 грн.50 коп., 05.12.2018 - 999 грн. 83 коп. Крім цього відповідачем нанесено як позивачу, так і її сину глибоку психологічну травму, що проявляється у втраті довіри до осіб, які займаються тренуванням та вихованням дітей із спортивних дисциплін. Як зазначає у позові ОСОБА_1 , син тривалий час перебував у нервовому приниженому стані, будучи безпорадним від неправомірних дій свого тренера, йому було соромно спілкуватися з широким колом знайомих та рідними. За неправомірної поведінки ОСОБА_3 син позивача був вимушений припинити зайняття баскетболом. Особливо боляче для позивача було те, що відповідач ніяким чином навіть не прагнув допомогти в лікуванні чи хоча б вибачитись за скоєне. До того ж ОСОБА_1 соромно перед своєю дитиною, що вона не змогла його захистити від злочинних дій тренера. Де б позивач не знаходилася, її не полишає постійне відчуття тривоги та боязні, що ОСОБА_3 знову безпідставно, можливо з метою помсти, нападе на сина.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 29.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник пояснив, що заявлені на відшкодування матеріальної шкоди 3 600 грн. тренер збирав на дорогу, проживання та харчування. Позивач уточнила, що діти, які поїхали на збори в м. Бар, жили в гуртожитку і харчувались за надані їх батьками кошти. Тобто жили в інших умовах ніж ті, які обіцяв тренер, що на думку позивача, є підставою для стягнення коштів у зазначеній сумі. При цьому ОСОБА_1 звернула увагу, що відповідач хоч і не визнає своєї вини, проте намагався примиритись і пропонував повернути кошти в сумі 3 600 грн. Позивач додала, що на судові засідання вона добиралась різними машинами, на яких її підвозили знайомі, які інколи навіть заправляли машину паливом за свій кошт, а тому позивач прагне повернути їм ці кошти.

Відповідач в судове засідання з`явився тільки один раз, 29.01.2020, коли одержав позовну заяву з додатками. У засідання, призначені на інші дати, ОСОБА_3 не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачем на адресу суду направлений відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_3 визнав, що кошти в сумі 3 600 грн. були передані позивачем відповідачу, однак при ньому наголосив, що вказані кошти були передані для оплати за проїзд (туди-назад), проживання та харчування ОСОБА_2 під час навчально-тренувальних зборів в м. Бар протягом 10 діб. З даних коштів відповідачу як тренеру, не сплачувалось жодної суми, там як вказані навчально-тренувальні збори були організовані на добровільній основі, безоплатно для тренера, оплата проїзду, харчування та проживання дітей за рахунок батьків. Вказав, що норма статті 121 КПК України не відносить до витрат пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження витрати потерпілого на бензин, понесені ним для заправки автомобіля для проїзду на судові засідання. Крім того відповідач вважає надані позивачем копії фіскальних чеків неналежним та недопустимим доказом, оскільки не можна ідентифікувати, що вони були видані саме позивачу і на них придбано пальне для проїзду в м. Бар для участі в судових засіданнях. Також ОСОБА_3 наголосив, що будь-якого особистого неприязного ставлення по відношенню до ОСОБА_2 не мав, конфліктів не було і той випадок з заподіянням легких тілесних ушкоджень був не спланований, без жодного умислу і є прикрою випадковістю. Після приїзду з навчально-тренувальних зборів і по теперішній час відповідач неодноразово бачив ОСОБА_2 на спортивному майданчику біля ЗОСШ № 16, оскільки проживаємо поряд. За словами відповідача, він неодноразово вітався при зустрічі із ОСОБА_2 , будь якого неприязного ставлення з його боку не було і не могло бути. При цьому ОСОБА_2 при випадковій зустрічі на вулиці не проявляв жодних ознак того, що він боїться відповідача чи переживає якісь інші моральні страждання від випадкової зустрічі з ним. ОСОБА_3 звертав увагу на принесені ним вибачення позивачу за прикру ситуацію, на які ОСОБА_1 відповіла, що ці вибачення їй не потрібні і не міняють ситуацію, що склалась.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2020 року прийнято відмову представника ОСОБА_1 - адвоката Виговського М.В. від позову до ОСОБА_3 в частині вимог про відшкодування втраченого заробітку у зв`язку із перебуванням в судових засіданнях у Барському районному суді Вінницької області та закрито провадження у цивільній справі у вказаній частині вимог.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 25 січня 2019 року у справі №295/11092/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Також вироком встановлено, що 26.06.2017, під час навчально-тренувальних зборів з баскетболу у м. Бар Вінницької області, тренер ОСОБА_3 проводив тренування в ході якого, команда дітей, які грали в баскетбол стратегічно не виконали всіх поставлених тренером завдань, у зв`язку з чим тренер почав словесно ображати дітей. В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесного ушкодження, неповнолітньому ОСОБА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_3 зі спини підійшов до ОСОБА_2 та тримаючи в правій руці пластикову палицю, наніс один удар по спині останньому. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спричинив тілесне ушкодження неповнолітньому ОСОБА_2 у вигляді синця на спині в поперековій ділянці справа, яке згідно висновку експерта № 1385 від 30.06.2017 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналогічні роз`яснення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами та доповненнями.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що випадок з заподіянням легких тілесних ушкоджень був не спланований, був без жодного умислу і є прикрою випадковістю, оскільки зазначене повністю спростовується вироком Барського районного суду Вінницької області. Також зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Дана обставина в свою чергу спростовує наведене відповідачем у відзиві твердження про принесення вибачень. На відсутності вибачень з боку відповідача наголошувала і безпосередньо позивач в судовому засіданні.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди та з урахуванням засад розумності, справедливості, ступеню душевних страждань суд стягує із відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Натомість, на переконання суду, не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача 3 600 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки сторонами було визнано, що дані кошти збирались відповідачем з батьків дітей для проведення навчально-тренувальних зборів. При цьому, зі слів сторін, збори пройшли усі 10 днів, протягом яких син позивача ОСОБА_2 перебував із тренером у м. Бар та з ним повернувся додому.

Ці кошти були наперед добровільно передані позивачем відповідачу і не можна вважати збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується витрат на заправку автомобілів бензином для поїздки на судові засідання до Барського районного суду Вінницької області, то суд вважає за необхідне відмовити позивачу в їх стягненні, так як достеменно з наданих суду чеків неможливо ідентифікувати особу, яка користувалася транспортом чи особу, яка придбала бензин для проїзду саме для зазначених потреб позивача.

На думку суду, так само не підлягають відшкодуванню 25 грн. за послуги банку, оскільки такі витрати були пов`язані зі сплатою послуг адвоката та не були вимушеними, які позивач повинна була понести у зв`язку із неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача.

Керуючись положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України та з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню 295 грн. 16 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги в матеріалах справи містяться: розрахунок понесених витрат та обґрунтування їх розміру за надання професійної правничої допомоги адвокатом та довідка про витрати на правничу допомогу, у якому міститься опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, а також квитанція №227 від 27.09.2019, за якими витрати позивача за надання адвокатом правничої допомоги складають 2 000 грн.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за змістом статті 133 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 768,24 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 768 грн. 24 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 295 грн. 16 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складання повного судового рішення - 21.07.2020

Суддя Д.В. Кузнєцов