Номер провадження: 22-ц/813/4597/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича, за участі заінтересованої особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича, за участі заінтересованої особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2019 року прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича, за участі заінтересованої особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Призначено судове засідання на 11 год. 30 хв. 10 жовтня 2019, в судове засідання викликано учасників справи. Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича надати суду належним чином виготовлені та завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП № 54529332 з примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси по справі № №521/10445/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, разом з оригіналами для огляду в суді. Зупинено передачу на реалізацію належних ОСОБА_1 нежилих будівель та споруд, загальною площею 8671,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині зупинення передачі на реалізацію належних ОСОБА_1 нежитлових будівель та споруд загальною площею 8671,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

У судове засідання, призначене на 07 жовтня 2020 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 19 жовтня 2020 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву про зупинення передачі майна на реалізацію, суд першої інстанції послався на наступні обставини.

Згідно п.2. Розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна можливість зупинення судом реалізації арештованого майна, узгоджується з приписами п.3 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", за якими виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, та ч.5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", за якими оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник не погоджується із визначеною рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 року на підставі Звіту про незалежну оцінку будівель та споруд від 20.06.2017 року вартістю майна - будівель та споруд по Овідіопольскій дузі, 3 в м. Одесі за ціною 15 864 118 грн., вважає її застарілою та заниженою, у зв`язку з чим просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича по передачі на реалізацію предмету іпотеки за такою оцінкою.

Разом з тим, щоб майно не було продано за вартістю, з якою він не погоджується та оскаржує в судовому порядку, посилаючись на норму ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник просив зупинити передачу майна на реалізацію на період розгляду скарги.

Таким чином, скаржник діє в межах Закону, не порушував його та не зловживав своїми правами.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Оскільки у разі не вжиття заходів забезпечення позову до вирішення скарги по суті можуть бути порушені права скаржника, суд вважає обґрунтованою вимогу заявника про зупинення певних дій.

Судом першої інстанції було враховано, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження мають застосовуватись положення Цивільного процесуального кодексу України, якими врегульовані аналогічні питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про зупинення судом реалізації арештованого майна, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що зупинення судом реалізації арештованого майна, на час розгляду скарги, матиме своїм наслідком ефективну реалізацію боржником права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Згідно із п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення скарги (позову) має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення скарги (позову), суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати скаргу (позов) шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року у справі №521/10445/15-ц позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки нежилі будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання мультивалютної не відновлювальної кредитної лінії №2005/144 від 12 грудня 2005 року у розмірі 431795,52 Євро.

В процесі виконання цього рішення суду, державний виконавець передав майно ОСОБА_1 на реалізацію.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що зупинення передачі майна на реалізацію порушує принцип правової визначеності, який закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як фактично було зупинено виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2019 року скасувати в частині зупинення передачі майна на реалізацію.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення передачі майна на реалізацію відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк