Провадження № 2/359/990/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«18» лютого 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
28.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача понесені судові витрати( а.с.2-8, 29,30).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є користувачем квартири АДРЕСА_1 . Вказану квартиру отримав її чоловік ОСОБА_3 на родину, з яким вона перебувала у шлюбі з 24.11.1973 р., та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що у квартирі зареєстровані: вона, син ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , дружина сина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі. Син з дружиною проживали у квартирі короткий час у 2000 році, а потім ОСОБА_2 повернулася до свого будинку в с.Волиця Фастівського району Київської області, куди син до неї їздив у гості. Син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а інший син ОСОБА_4 зник безвісті, про що заведено ОРС. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинить. Вказує, що відповідач викрала оригінали документів, а через деякий час повернула їх копії, після чого почали телефонувати різні люди з погрозами відібрати квартиру. Де на сьогодні проживає відповідач позивачу не відомо. Відповідач ОСОБА_2 хоч і зареєстрована в квартирі, але фактично в ній не проживає десь більше 15 років, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла не бере участі, особистих її речей у квартирі не має. Також зазначила, що реєстрація відповідача створює їй перешкоди у здійсненні права користування і переоформлення особового рахунку з померлого чоловіка.
Ухвалою судді від 27.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.41).
Ухвалою судді від 23 січня 2020 року закрите підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.47).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не направила.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала.
Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9-11,15).
ОСОБА_1 перебувала з 24 листопада 1973 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.32).
На підставі рішення виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1986 року № 27, ОСОБА_3 було видано ордер № 938, сім`я якого складається з чотирьох чоловік, на право зайняття 3 кімнат загальною площею 39,7кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.31).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.37).
Як стверджує позивач, та відповідачем не оспорюється, між її сином ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 у 2000 році було укладено шлюб.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 11.10.2019 № 20-36-7094 та акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 10.10.2019 року депутатом Бориспільського міської ради ОСОБА_10 (а.с. 15, 21), вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані: позивач та її син ОСОБА_4 ..
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у вказаній квартирі підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного 10.10.2019 року депутатом Бориспільського міської ради ОСОБА_10 (а.с.21), та показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Наведені встановлені судом фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач не проживає в спірній квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців та будь-якої участі в утриманні житла не приймає.
Докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було.
За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 71 ЖК УССР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до ст.72 ЖК УССР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
За змістом ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Так, за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд також враховує, що відповідно до ст.10 Закону Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців, тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,280-284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2020 року.
Суддя І.В.Муранова-Лесів