Справа № 589/3501/19
Провадження № 2/589/280/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Прачук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника органу опіки і піклування - Коба Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки і піклування - виконавчий комітет Шосткинської міської ради

- про виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яку придбала у 2001 році. У вказаній квартирі позивачка зареєстрована і проживала в ній до 2017 року разом з рідною донькою ОСОБА_2 та її неповнолітніми синами. Однак, з 2017 року позивач у належному їй житлі не мешкає і не може вселитись у власну квартиру внаслідок перешкод, які чинить її донька - відповідачка по справі. Так, остання застосовувала насильство щодо позивачки, агресивно ставиться до неї, пошкодила належні позивачці речі та майно.

Посилаючись на вказане, просить виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири за місцем реєстрації останньої: кімнати АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Зазначила, що з донькою у неї були добрі стосунки і вона дозволила доньці, після розлучення з першим чоловіком, жити з дітьми у належній їй квартирі. Однак, згодом разом жити стало неможливо - донька створила нестерпні умови для проживання: привела до квартири співмешканця, почала забороняти їй дивитись телевізор, ходити на балкон, користуватись ванною. Стали погрожувати їй. Вона була змушена винаймати квартиру, а зараз живе в кімнаті гуртожитку, де має жити донька. Відповідачка змінила замки і вхідних дверях квартири і вона (позивачка) тривалий час не могла потрапити до свого житла, поки ключі їй не дав її син. Позивач зверталась в поліцію, однак жодної реакції з їх боку не було.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що мати з власної волі запропонувала жити їй з дітьми в квартирі, а сама перейшла жити в кімнату в гуртожитку, яка знаходиться на першому поверсі, бо у неї (позивачки) хворі ноги. На арендованій квартирі мати жила не тому, що вона їй перешкоджала жити у власній, а тому що у матері був на той час співмешканець. Претензії з боку матері з`явились, коли до квартири прийшов жити і син позивачки, та зайняв одну з кімнат. Брат зловживав спиртними напоями, виносив речі, тому в двері зали, який займала вона з дітьми, вона вставила замок, а на дверях спальні замок поставила ще раніше мати. На вхідних дверях квартири вона дійсно змінила замок, бо він зламався. Ключі матері вона не давала, бо та і не просила. Вона не може перейти жити у кімнату в гуртожитку, бо кімната невелика і їй з двома дітьми не вистачає там місця.

Представник органу опіки і піклування у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Однак, зазначила, що обов`язок по забезпеченню дітей житлом покладається на батьків.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши докази по справі, дійшов наступного висновку:

З нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.11.2001 року вбачається, що ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 9)

Право приватної власності позивачки на вказану квартиру підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10)

Згідно довідки, виданої ВСП ЖКВ КП «ШКЗ «Імпульс» від 05.08.2019, ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі одна. (а.с. 11)

З копії паспорту відповідачки, ордеру на житлове приміщення в гуртожитку та довідки ЖКВ вбачається, що ОСОБА_3 та її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_2 , яка надана відповідачці в користування. (а.с. 12-14, 16, 19)

Згідно акту обстеження житла, в якому зареєстровані діти, від 30.01.2020 кімната АДРЕСА_2 має площу 12,6 кв. м, встановлене металопластикове вікно, натяжна стеля, поклеєні шпалери, наявні меблі, холодильник, пральна машинка, мікрохвильова піч в робочому стані. Підлога застелена килимом, В кімнаті чисто та тепло. Санвузол та кухонне приміщення загального вжитку. На кухні для кожної кімнати передбачена окрема газова плита.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001722 та постанови про закриття кримінального провадження від 09.08.2013 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу неправомірних дій її доньки - ОСОБА_2 , а саме, що остання кричала на матір, порвала на ній футболку та пошкодила вхідні двері до спальні. (а.с. 22, 23)

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. - ч. 1 ст. 319 ЦК України

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. - ч. 1 ст. 321 ЦК України

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 109 ЖК УРСР визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселилася в квартиру за згоди власника і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що між ними склались неприязні, конфліктні відносини, які унеможливлюють спільне співжиття.

Вказане є обставиною, що має істотне значення, в контексті положень ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України шляхом виселення відповідача з квартири.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач має житло, в якому зареєстрована, тобто квартира, яку займає відповідач, не є єдиним її житлом.

Отже, право відповідача на житло, передбачене ст. 47 Конституції України, не порушене.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, - суд,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , до житла за місцем реєстрації, а саме: кімнати АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн 40 к.

Дані про позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Дані про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН : НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцевих положеннь" ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 08 липня 2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук