Справа № 161/7482/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/766/20 Категорія: 3 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про витребування безпідставно набутого майна, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Москвичова Сергія Ігоровича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 16 липня 2008 року між позивачем та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 15 2164 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,3 відсотків річних з кінцевим терміном погашення 15 липня 2015 року на придбання транспортного засобу.

Позивач також зазначав, що 17 липня 2008 року він придбав автомобіль марки «SSANGYONG», модель «REXTON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ним та банком був укладений договір застави даного транспортного засобу. 30 червня 2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір про передачу активів ТзОВ «Український промисловий банк» в користь ПАТ «Дельта Банк», в результаті чого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними договорами та договорами застави. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 10 жовтня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 221 295 грн. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави позовні вимоги банку задоволено, в рахунок погашення зобов`язань в користь ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет застави, а саме - на автомобіль марки «SSANGYONG», модель «REXTON RX270XDI», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Дельта Банк» будь-якій третій особі - покупцю від імені власника, за ціною не нижче ринкової, визначеним незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ПАТ «Дельта Банк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу транспортного засобу. Постановою Волинського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року вказане рішення суду скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову банку. Позивач, крім того, вказує, що із листа Регіонального сервісного центру МВС України у Волинській області від 22 березня 2019 року йому стало відомо, що зазначений транспортний засіб було знято з реєстрації та продано. Пізніше позивач дізнався, що покупцем автомобіля є ОСОБА_2 - відповідач по даній справі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб, повернути йому цей транспортний засіб, скасувати реєстрацію транспортного засобу та надати йому право на скасування реєстрації та перереєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2020 року цивільну справу № 161/7482/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про витребування безпідставно набутого майна передано на розгляд до Скадовського районного суду Херсонської області.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Апеляційний суд відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України розглянув дану справу в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

За положеннями статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини 1 статті 31 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до фізичної особи - ОСОБА_2 і юридичної особи - ПАТ «Дельта Банк» про витребування безпідставно набутого майна.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , а місцезнаходженням другого відповідача - ПАТ «Дельта Банк» є місто Київ, бульвар Дружби народів, 38.

Таким чином, ОСОБА_1 пред`явив позов не за місцем проживання фізичної особи - ОСОБА_2 чи місцезнаходження відповідача ПАТ «Дельта Банк», а пред`явив позов за місцем свого проживання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пред`явлений позов про захист прав споживача, оскільки діями відповідачів порушені його права як споживача кредитних коштів з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем і споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції в розмірі й на умовах, установлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом із нарахованими процентами.

Проте, як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом не про захист його прав як споживача за договором надання споживчого кредиту, а просив суд витребувати у відповідача ОСОБА_2 в його користь транспортний засіб, який він вважає безпідставно набутим ОСОБА_2 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про передачу даної справи на розгляд Скадовському районному суду Херсонської області, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Москвичова Сергія Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді