ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1660/20 Справа № 209/2387/19 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН (далі ТОВ СС ЛОУН) про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 27.02.2018 року вона отримала позику у відповідача в розмірі 5 100,00 грн. На даний час нею сплачено вже 29 439,75 грн., що майже в 6 разів перевищує суму отриманої позики.

Зазначала, що при укладенні кредитного договору порушені її права як споживача згідно з нормами Закону України Про захист прав споживачів, Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, Закону України Про захист персональних даних зокрема: відповідачем також був порушений п.5 ч.3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів.

Позивачка вважала несправедливими умови кредитного договору, а саме, що при порушенні позичальником своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі у разі прострочення терміну платежу згідно п.2.1.2. Договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 3 % від простроченої в оплаті суми за кожен день такого прострочення, тобто сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно до ч.5 п.3 ст. 18 Закону Про захист прав споживачів є несправедливою умовою.

Крім того зазначала, що порушено порядок укладання електронного договору, а саме відсутність належної оферти або акцепту, що не відповідає вимогам ст. 203, 205, 207, 208 ЦК України.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд: визнати недійсним договір позики від 27.02.2018 року № 209727-А; застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача переплачені кошти в розмірі 24 339,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.09.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.02.2018 року № 209727-А, укладений між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 визнано недійсним в частині нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ СС ЛОУН, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині визнання недійсним Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.02.2018 року № 209727-А, укладеного між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 щодо нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору, скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судове рішення у оскаржуваній частині, у повній мірі зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 27.02.2018 року між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 209727-А (т.1 а.с.14-26).

Згідно п.п.2.1.,2.1.1.,2.1.2. Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти (кредит) в сумі 5 100,00 гривень (надалі кредит) на умовах зворотності, платності, строковості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит у визначений цим Договором термін до 27.03.20187 року.

Згідно п.2.1.3 плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33 % в день, річна відсоткова ставка становить 478,8 %.

Згідно п.2.2. кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.2.1.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми платежу на платіжну картку позичальника).

Сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору складає 119,29 % від суми кредиту 6 083,79 грн. (п.2.3.2.).

Згідно п.3.4.5. позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів (т.1 а.с.25), який є невід`ємною частиною цього договору, розміщується в особистому кабінеті та надається позичальнику кредитодавцем разом із договором (п.4.2.).

Згідно п.4.5. у разі продовження строку дії договору позичальником нарахування процентів за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк договору, на суму кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу.

Пунктом 4.6. передбачено, що у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3 % від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення.

Згідно п.10.5. сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі.

Пунктами 10.7.,10.8. підтверджується, що позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також позичальник підтверджує, що під час укладання договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин.

Згідно розпорядження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13.04.2017 року № 1127 видано ТОВ СС ЛОУН ліцензію на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (т.1 а.с.12).

Наказом ТОВ СС ЛОУН № 0906-1 від 09.06.2017 року затверджені «Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (т.1 а.с.35-53), примірний договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірний графік платежів, копія яких додані до матеріалів справи (т.1 а.с.27-34).

З договору від 27.02.2018 року вбачається, що на момент укладення договору позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з текстом Правил, що розміщені на сайті кредитодавця, що зазначено в п.10.3.

Пунктом 4 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ СС ЛОУН встановлений порядок надання кредиту.

За умовами вказаного пункту, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та/або через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається електронний Договір.

Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету. Заявник підписує договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно п.5 Правил шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в особистому кабінеті.

Згідно пункту 5.3. Правил позичальник визнає, що всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є еквівалентом документа в письмовій формі, які підписані власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів.

Відповідно до пункту 6 Правил за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, які зазначені в Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору.

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ СС ЛОУН перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Тому, договір укладений між сторонами 27.02.2018 року в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Крім цього, між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди № 1-224 до договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно яких сторони неодноразово продовжували строк дії договору, останній раз до 26.07.2019 року (т.1 а.с.54-277). У зв`язку з укладенням додаткових угод були складені графіки платежів відповідно до терміну платежу.

Згідно п.2.1.3 плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33 % в день, річна відсоткова ставка становить 478 %.

Пунктом 4.6. передбачено, що у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення.

Згідно п.5.4. пеня нараховується протягом 60 календарних днів з першого дня прострочення терміну платежу. При цьому, сумарна кількість днів нарахування пені за Договором не перевищує 60 днів включно.

Наказом ТОВ СС ЛОУН № 2106-2 від 21.06.2017 року забезпечено коректне нарахування процентів та пені відповідно до вимог Закону України Про захист прав споживачів в обліковій та реєструючій системі товариства.

Згідно розрахунку заборгованості (т.1 а.с.299), ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, станом на 02.08.2019 року по тілу кредиту 5 100,00 грн., проценти 1 967,07 грн., тому після закінчення терміну платежу, остання повинна сплатити пеню в розмірі 3 % від суми кредиту, що не сплачена нею в термін платежу, за кожний день прострочення протягом 60 календарних днів. Тому, розмір пені в день становить -153,00 грн., відповідно за 60 календарних днів становить 9 180,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.02.2018 року № 209727-А, укладеного між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 щодо нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що розмір пені є непропорційно великою сумою компенсації, більше 50 %, чим порушено п.5 ч.3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, тому наявні підстави для визнання недійсним договору про надання коштів у позику в частині нарахування пені.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 203 ЦК України передбачено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зазначеною нормою передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктами 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року визначені підстави для визнання правочину недійсним.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними судам роз`яснено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частинами першою, другою статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Доводи позивачки про те, що спірний кредитний договір в частині нарахування пені є незаконним і при його укладанні банком не були дотримані вимоги Закону України Про захист прав споживачів, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів договори про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Порядок надання споживачу інформації про умови кредитування зазначена у ст. 11 цього Закону, відповідальність в разі не надання інформації передбачена ст.ст. 15, 23 зазначеного Закону.

Встановлено, що при зверненні позивачки як позичальника до відповідача для отримання кредиту їй в повному обсязі була надана інформація відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, а саме інформація про особу та місцезнаходження кредитодавця, про мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, про форми його забезпечення, про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, про строк, на який кредит може бути одержаний, про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, тощо, а наявний підпис ОСОБА_1 в кредитному договорі підтверджує ознайомлення її з його умовами та згоду на ці умови.

Як убачається із змісту умов спірного кредитного договору, розмір компенсації, у разі невиконання споживачем умов кредитного договору, визначений п.4.6. кредитного договору, а саме: у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня Терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем Терміну платежу, нараховується пеня у розмірі 3 % від суми кредиту, що не сплачена Позичальником в Термін платежу.

Враховуючи законодавчі обмеження щодо нарахування пені (компенсації) у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором, яка не може складати більше 50 % вартості продукції (послуг) (п.5 ч.3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів), відповідачем була нарахована позивачці пеня в розмірі 765,00 грн., що становить лише 10,83 % від суми кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості від 02.08.2019 року по кредитному договору (т.1 а.с.299).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вищевказаний розмір пені був сплачений позивачкою і відповідач, незважаючи на подальше невиконання позивачкою умов кредитного договору, більше не нараховував позивачці будь-які додаткові суми пені чи іншої компенсації за невиконання умов кредитного договору.

Станом на дату розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість позивачки за спірним кредитним договором складала: 5 100,00 грн. тіло кредиту, 1 967,07 грн. нараховані проценти, пеня 0 грн.

Колегією суддів установлено, що максимальний розмір компенсації (пені), який нарахував відповідач за кредитним договором не перевищує 50 % від суми кредиту, що свідчить про відсутність порушень з боку відповідача п.5 ч.3 ст,18 Закону України Про захист прав споживачів і, відповідно, визнання недійсним п.п.4.6.,5.3.,5.4. кредитного договору в частині нарахування пені.

Крім того, аналізуючи п.5 ч.3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів можна зробити наступний висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: умови договору повинні призводити до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору повинні завдавати шкоди споживачеві.

В даному випадку, кредитний договір за своїм змістом не порушує принцип добросовісності, платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечуються пенею, і такий вид забезпечення та його розмір було погоджено сторонами кредитного договору і, відповідно, виникнення зобов`язань у позичальника щодо сплати пені залежить виключно від самого позичальника та його волі.

Кредитний договір не призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін.

Умови кредитного договору не завдають шкоди споживачеві, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 02.08.2019 року, розмір пені, що був нарахований відповідачем за кредитним договором склав 765,00 грн., що свідчить, що розмір пені не перевищує 50 % від суми наданого позивачці кредиту і, як наслідок, про відсутність будь-якої завданої позичальнику шкоди зі сторони товариства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2016 року у справі № 753/20952/15-ц та в ухвалі від 26.04.2016 року у справі № 6-11669ск16.

Так, позивачка повністю погодилася з умовами кредитного договору № 209727-А від 27.02.2018 року, що підтверджується наявністю особистого підпису ОСОБА_1 .

Колегією суддів установлено, що кредитний договір № 209727-А від 27.02.2018 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивачка на момент укладення кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, який є додатком до кредитного договору не заявляла додаткових вимог щодо спірних умов кредитного договору та в подальшому виконувала їх умови.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачкою не заявлялось ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції клопотання про призначення відповідної судової економічної експертизи щодо визначення чи має спірний кредитний договір в собі умови щодо прихованих видів доходу фінансовою установою за рахунок споживача, а для з`ясування зазначених обставин справи суду необхідні знання відповідного фахівця, а отже викладені позивачкою доводи на підтвердження своїх позовних вимог щодо несправедливих їх умов відповідно до ст. 81 ЦПК України є недоведеними і ґрунтуються на припущеннях.

Сторони узгодили всі істотні умови кредитного договору № 209727-А від 27.02.2018 року, що підтверджується особистим підписом позивачки в договорі та сплатою на виконання умов договору кредитних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.09.2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.02.2018 року № 209727-А, укладеного між ТОВ СС ЛОУН та ОСОБА_1 щодо нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.09.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

На підставі статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених останнім при подачі апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27 лютого 2018 року № 209727-А, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН та ОСОБА_1 щодо нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН про захист прав споживачів, в частині визнання недійсним Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27 лютого 2018 року № 209727-А, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН та ОСОБА_1 щодо нарахування пені, що визначено у п.п.4.6,5.3,5.4 Договору відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СС ЛОУН судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 057,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко