КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1165/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Київ

Справа № 757/20715/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Новака Р.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2016 року позивач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05.11.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ ГК «Газовий Альянс» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору з урахуванням договорів про внесення змін, позичальнику надано кредит шляхом відкриття траншевої невідновлювальної кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 857 483 266,41 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки (з урахуванням договорів про внесення змін), що підтверджується матеріалами справи. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечується договором поруки №20-3782/2-1-28122015/п1 від 28.12.2015 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 . Станом на 04.04.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 1 045 264 143 грн. 54 коп.

Посилаючись на те, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо повернення коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором у розмірі 145 488 707 грн. 73 коп.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» частину заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 від 05.11.2012 у розмірі 145 488 707 грн. 73 коп., з яких: заборгованість за процентами - 138 710 272 грн. 21 коп.; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченими процентами - 6 208 267 грн. 56 коп.; сума збільшення заборгованості по процентах з застосуванням індексу інфляції - 107 033 грн. 17 коп.; 3% по процентах - 463 134 грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 2 182 330 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись його незаконність, необґрунтованість.

Вказував, що підпис у договорі поруки виконано іншою особою, відповідач ОСОБА_3 вказаний договір власноручно не підписував, що підтверджується висновком № 101/17 почеркознавчої експертизи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» проведеної у кримінальному провадженні №0004086. Так, на проведення вказаної експертизи було надано технічну копію договору поруки та технічну копію сторінки паспорта ОСОБА_4 . За результатами дослідження вказаних документів, експертом було встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 , електрографічні зображення яких містяться у графі «Поручитель» в договорі поруки та графі «Підпис власника паспорту» в технічній копії сторінки паспорту ОСОБА_4 виконані різними особами. Таким чином, договір поруки підписаний не відповідачем, оскільки підписи у його паспорті та у вказаному договорі виконанні різними особами.

Тому вважає, що договір поруки є недійсним, оскільки на укладання даного договору волевиявлення відповідача не було, а відтак такий договір не породжує правові наслідки, та не може бути підставою для стягнення грошових коштів із відповідача.

Звертав увагу суду на те, що ПАТ «АК ПІБ» вже звертався до ОСОБА_4 та ТОВ «ГК «Газовий Альянс» з ідентичними позовними вимогами, що є предметом розгляду у справі №757/33972/16-ц. В рамках цієї справи 17.07.2016 року Печерським районним судом міста Києва прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «АК ПІБ». На час подання апеляційної скарги розгляд справи зупинено судом апеляційної інстанції до набрання законної сили судовим рішенням у справі №911/1348/16, що розглядалась Господарським судом Київської області.

Посилався на те, що суд, приймаючи рішення, не дослідив ні оригіналу договору поруки, ні оригіналу кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 від 05.11.2012 року, що свідчить про відсутність належних та допустимим доказів.

Крім того, відповідачу не було відомо про наявність в провадженні суду першої інстанції даної справи, а також не було відомо про час та місце розгляду справи, а тому у відповідача була відсутня можливість надати суду докази та повідомити обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Джаловян І.А. просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказував, що висновок почеркознавчої експертизи №101/17 проведено з грубим порушенням вимог законодавства, а тому він не має жодного значення для правильного вирішення даної справи та не є недопустимим доказом в розумінні ЦПК України, оскільки експертне дослідження зразків підпису було проведено по копіях документів та за відсутності вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків. Для проведення зазначеного експертного дослідження, було надано виключно два зразки підпису особи, які надані в копіях, без оригіналів таких документів, виконаних на бланку та на копії аркушу формату А4, що суперечить вимогам чинного законодавства, період виконання яких по часовому проміжку не є приближеним один до одного, а тому вважає, що висновок №101/17 не може прийматися судом до уваги, оскільки проведений з порушеннями законодавства.

Крім того, до висновку не надано жодних доказів на підтвердження класу та кваліфікації експерта, яким здійснено експертне дослідження, не зазначено номеру, дати видачі і строку дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта. Більш того, за інформацією, розміщеною на сайті Міністерства юстиції України, судовий експерт ОСОБА_5 , якою проводилось дослідження, звільнена 01.11.2016 року та свідоцтво та доповнення до нього анульовані рішенням ЕКК КНДІСЕ від 31.10.2016 року №9.

Також, зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2017 по справі №757/33972/16-ц у задоволені позову відмовлено. Позивачем подано апеляційну скаргу, розгляд якої зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №911/1348/16. Однак, в даному випадку, хоча предметом позовів і став один договір поруки, проте стягнення відбувається щодо частини від загальної суми заборгованості. Як вбачається з тексту позовної заяви, станом на 04.04.2016 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором становила 1 045 264 143, 54 грн., тому банк вправі вимагати від поручителя сплати його всієї суми заборгованості у розмірі - 1 045 264 143,54 грн. Однак, зважаючи на ставки судового збору та відсутність в них граничної межі при зверненні з позовом юридичної особи, Банк був змушений заявити позовні вимоги лише в частині стягнення, а саме щодо стягнення 145 488 707,73 грн., та в подальшому було заявлено позов про стягнення 428 741 633,21 грн. Не заявленими залишилися вимоги у розмірі - 471 033 802,60 грн. Крім того, звертав увагу на те, що судом було належним чином повідомлено відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційне провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/1348/16 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення заборгованості, що розглядається Північним апеляційним господарським судом.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року ухвалу Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 рокускасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні 27 серпня 2020 року судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 4, 5 ст. 259 ЦПК України постановлена ухвала, без виходу до нарадчої кімнати, про залучення до участі в справі як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта».

В судовому засіданні 03 вересня 2020 року справа розглядалась судом апеляційної інстанції по суті доводів апеляційної скарги, в якому представник позивача ОСОБА_6 , представник відповідача ОСОБА_2 та представник третьої особи Савицький Б.М. надавали пояснення по суті спору.

Так, представник відповідача ОСОБА_2 та представник третьої особи Савицький Б.М. підтримали доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні 28 вересня 2020 року представник третьої особи Савицький Б.М. просив рішення суду скасувати. Представник позивача ОСОБА_6 просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання 28.09.2020 року не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на погане самопочуття та ймовірність захворювання на Covid-19. Однак колегія суддів відхилила зазначене клопотання враховуючи, що представником відповідача були надані пояснення по суті доводів апеляційної скарги в судовому засіданні 03.09.2020 року, тому колегія суддів визнала можливим завершити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2016 року позивач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в судове засідання на 24 червня 2016 року на 08 год. 20 хв.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві на запит суду, станом на 23 травня 2016 року місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

13 червня 2016 року відповідачу ОСОБА_1 судом було направлено копію позовної заяви з доданими документами, копію ухвали про відкриття провадження та повістку про виклик в судове засідання на адресу: АДРЕСА_1 .

Однак, даних про отримання вищезазначеної судової кореспонденції матеріали справи не містять.

В судовому засіданні 24 червня 2016 року залучено до участі в справі в якості третьої особи ТОВ «ГК «Газовий альянс». У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 08 серпня 2016 року на 09-00 год., про що відповідачу направлено судову повістку на вищезазначену адресу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово призначався розгляд справи, а саме на: 08.08.2016 року, 19.10.2016 року, 01.12.2016 року, 16.01.2017 року, 21.02.2017 року, 19.05.2017 року, 22.06.2017 року та 01.12.2017 року.

Однак в жодне судове засідання відповідач не з`явився. Направлені відповідачу судові повістки про виклик до суду повертались до суду без вручення з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем ОСОБА_1 копії позовної заяви, а також повідомлень про розгляд справи, що підтверджують належне повідомлення про розгляд справи на 01 грудня 2017 року.

01 грудня 2017 року Печерським районний судом м. Києва ухвалено заочне рішення за відсутності відповідача.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , серед іншого, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

За змістом положень частин 1, 4, 5, ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, до 15 грудня 2017 року) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі у судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до положень ч.1, 2, 3, 9 ст. 76 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи до 15 грудня 2017 року) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, підтвердженням належного повідомлення особи, яка бере участь у справі, є її розписка про отримання судової повістки.

Частиною 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, до 15 грудня 2017 року) передбачено, якщо відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляд справи.

Отже, повернення судового повідомлення з відміткою поштового відділення «повернуто за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, не зважаючи на відсутність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду, розглянув справу та ухвалив судове рішення.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 74, 76, 169 ЦПК України (в редакції закону, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, до 15 грудня 2017 року).

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

З огляду на наведене, та зважаючи, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіфанта», та ТОВ «ГК «Газовий Альянс» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1 у сумі, що не може перевищувати 50 000 000 доларів США. Ліміт кредитної лінії зменшується за встановленим у договорі графіком.

В подальшому між сторонами договору було укладено ряд додаткових договорів про внесення змін до кредитного договору, зокрема, 22 лютого 2013 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ ГК «Газовий альянс» було укладено договір про внесення змін № 20-0398/2-1, яким було внесено зміни до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 05.11.2012 року, та зазначено, що банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії, кредит може надаватись у гривні, в доларах США ( а.с. 73, т. 1).

Договором про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31 жовтня 2014 до кредитного договору сторони виклали розділи 1-6 кредитного договору у новій редакції, відповідно до якої: ліміт кредитної лінії це максимальний розмір суми всіх траншів, що можуть бути видані одночасно; транш - кредит, наданий в межах ліміту кредитної лінії, на умовах, узгоджених сторонами у договорі про надання траншу.

Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №20-2597/2-1 від 31.10.2014 до кредитного договору кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу, в якому визначається, крім іншого, валюта траншу, строк користування траншем, процентна ставка. Позичальник зобов`язується отримати кошти в межах траншу, повністю погасити свої боргові зобов`язання у терміни, встановлені відповідними договорами про надання траншу.

Пункт 2.3 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 31.10.2014) визначає наступний порядок надання кредиту в межах траншу: банк надає позичальнику кредит в межах окремого траншу шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника, вказаний у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування.

Згідно п. 2.5 кредитного договору у редакції договору про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31 жовтня 2014 року, враховуючи наявну у позичальника заборгованість у доларах США та гривні по поверненню кредиту, сторони домовились вважати заборгованість у доларах США, що складає 24 800 000 доларів США - траншем № 1, а заборгованість у гривні, що складає 609 999 999 грн. 92 коп. - траншем № 2 ( а.с. 61 , т. 1)

Відповідно до п.1 договору про надання траншу № 20-2600/2-1 у межах встановленого ліміту кредитування від 31 жовтня 2014 року, банк в межах кредитної лінії надав позичальнику транш № 2 в розмірі 609 999 999 грн. 92 коп. шляхом перерахування коштів з кредитного на поточні рахунки позичальника № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Згідно з договором про внесення змін № 20-3139/2-1 від 25 грудня 2014 року до договору про надання траншу у гривні № 20-2600/2-1 від 31.10.2014 року, сторони домовились п.1 договору про надання траншу викласти в наступній редакції: банк в межах ліміту кредитування надає позичальнику транш № 2 ( кредит) у сумі 1 012 402 424 грн. шляхом збільшення заборгованості по даному траншу № 2 на суму 412 402 424 грн.

Відповідно до викладеного у новій редакції п. 4 вказаного договору «Цілі кредитування» - позичальник зобов`язаний використати кредит, наданий в межах цього траншу, виключно за таким цільовим призначенням: на поповнення обігових коштів, у тому числі на придбання природного газу та/або придбання іноземної валюти для погашення частини кредиту в доларах США в сумі 24 800 000 доларів США» ( а.с. 164, зворот, т. 1).

В подальшому договором про внесення змін № 20-0517/2-1 від 09 квітня 2015 року до договору про надання траншу № 20-2600/2-1 від 31 жовтня 2014 року сторони зафіксували розмір заборгованості ТОВ «ГК «Газовий альянс», виклавши п.1 договору про надання траншу в наступній редакції: банк в межах ліміту кредитної лінії надав позичальнику транш № 2 ( кредит) в розмірі 954 256 712 грн. 03 коп. ( а.с. 165, т. 1).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у період після укладення вказаного договору про внесення змін від 09 квітня 2015 року, ТОВ ГК «Газовий альянс» здійснило наступні погашення заборгованості: 28 квітня 2015 року - 52 275 862 грн. 54 коп.; 30 квітня 2015 року - 98 822 грн. 86 коп.; 05 травня 2015 року - 02 грн. 27 коп.; 28 травня 2015 року - 44 398 697 грн. 95 коп. Таким чином, сума заборгованості зменшилась до 857 483 266 грн. 41 коп.

Вказану суму заборгованості було зафіксовано сторонами у договорі про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28 грудня 2015 року , в якому зазначили, що банк у межах ліміту кредитної лінії надав позичальнику транш № 2 ( кредит) в розмірі 857 483 266 грн. 41 коп. 9 а.с. 166, т. 1).

Пункт 5 договору про надання траншу викладено в наступній редакції: кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах цього траншу № 2 - 26 лютого 2016 року.

Договором про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору встановлено, що відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, відповідачу надано кредит шляхом відкриття траншевої не відновлювальної кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 857 483 266 грн. 41 коп. Строк дії ліміту кредитної лінії по 26.02.2016 року. При цьому строк кредитування, встановлений у межах кожного окремого Траншу повинен закінчуватися та бути повернутим не пізніше дати, вказаної у цьому пункті Договору (п. 2.5 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 року).

Отже, окрім першого траншу у розмірі 50 000 000 доларів США, позивачем було надано позичальнику ТОВ ГК «Газовий альянс» 60 траншів у гривні на підставі 60 договорів про надання траншу у межах встановленого ліміту кредитування на загальну суму грн. 92 коп.

Умовами договорів про надання траншу передбачено, що договори про надання траншу у межах встановленого ліміту кредитування є невід`ємними частинами кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти надавались у доларах США шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3 , та у гривні на поточні рахунки позичальника НОМЕР_1 або НОМЕР_2 , відкриті у ПАТ «Промінвестбанк».

Номер рахунку, на який здійснювалось перерахування коштів, вказувався у відповідних договорах про надання траншу та у заявках на видачу коштів, наданих після підписання кожного з договорів про видачу траншів.

Кредитний договір, додаткові угоди до нього, договори про надання траншу, заявки на видачу коштів підписувались директором ТОВ «ГК «Газовий альянс» ОСОБА_7 та скріплювались печаткою товариства.

Виконання зобов`язань позивача підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та довідками про рух коштів за період з 05.11.2012 року по 15.11.2017 року по рахунках НОМЕР_3 , НОМЕР_1 або НОМЕР_2 ( а.с. 182-250, т. 1; 1-53, т. 2).

Останній транш у розмірі 392 000 000 грн. позичальник отримав 25 грудня 2014 року для погашення залишку заборгованості по траншу № 1 та зазначені кошти були спрямовані на придбання іноземної валюти для погашення частини кредиту в сумі 24 800 000 доларів США ( а.с. 182, т. 1, а.с. 174, т. 2).

Як вбачається із виписок із рахунку, наданих позивачем, кредит, наданий позичальнику в розмірі 50 000 000 доларів США було погашено у повному обсязі.

Надані у гривні кошти в розмірі 2 643 854 599,92 грн. позичальником погашені лише частково на суму 1 786 371 333,51 грн., в результаті чого станом на 04.04.2016 (дата здійснення розрахунку) у ТОВ ГК «Газовий альянс» утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 857 483 266 грн. 41 коп.

Згідно з п. 4.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 року розмір процентів за користування кредитом встановлюється у розмірі: 23% річних, за кредитом наданим у гривні, починаючи з 11.05.2015 року по 27.12.2015 року ; 18% річних, починаючи з 28.12.2015 року по 24.02.2016 року; 23% річних, починаючи з 25.02.2016 року.

Розмір процентів за неправомірне користування кредитом встановлюється у розмірі: 23% річних, за кредитом наданим у гривні, починаючи з 28.12.2015 року по 24.02.2016 року; 28% річних, з 25.02.2016 року по дату остаточного погашення кредиту.

Пунктом 10.2. кредитного договору в редакції договору про внесення змін №20-2597/2-1 від 31.10.2014 за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року у справі № 911/1348/16 , залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2019 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та стягнуто з ТОВ «ГК Газовий альянс» на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором: 857 483 266 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 138 710 272 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами, 38 141 605 грн. 40 коп. - пеню за несвоєчасно сплаченим кредитом ; 6 208 267 грн. 56 коп. - пеню за несвоєчасно сплаченими процентами; 107 033 грн. 17 коп. інфляційне нарахування на заборгованість по процентах, 2 600 564 грн. - 3% по кредиту ; 463 134 грн. 79 коп. - 3% по процентах ; 1 550 000 грн. - штраф.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2020 року постанову Північного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2019 року та рішення Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року у справі № 911/1348/16 - залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У вказаних судових рішеннях господарським судом встановлено, що ПАТ «Промінвестбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується наданим позивачем до справи меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та виписками з особового рахунку боржника. На виконання умов кредитного договору позивач - ПАТ «Промінвестбанк» видало ТОВ «ГК «Газовий Альянс» кредитні кошти у сумі 50 000 000,00 доларів США та 2 643 854 599,92 грн. Факт надання позивачем суми кредиту у зазначеному розмірі ТОВ «ГК «Газовий альянс» не спростований.

При цьому, ТОВ «ГК «Газовий Альянс» було повернуто кредитні кошти у розмірі: 50 000 000 доларів США та 1 786 371 333,51 грн., що позивачем не заперечується. Відповідно судами встановлено, що сума не повернутих коштів становить 857 483 266 грн. 41 коп.

Наявність зазначеної суми заборгованості було зафіксовано сторонами в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору також у пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору, та в пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу № 20-2600/2-1 від 31.10.2014 року.

Кредитний договір з договорами про внесення змін та договорами про надання траншу не визнано судом недійсними, не розірвано в установленому законодавством порядку, ТОВ ГК «Газовий альянс» не надано доказів, які б свідчили про підробку позивачем зазначених договорів, так само як і рішень загальних зборів учасників товариства та заявок про надання траншів, які підписані директором ТОВ ГК «Газовий альянс» та скріплені печаткою підприємства.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, які визнані обґрунтованими рішенням Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року, що набуло законної сили, станом на 04 квітня 2016 року заборгованість позичальника перед банком становить ,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 857 483 266,41 грн.; заборгованість за процентами - 138 710 272,21 грн.; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченим кредитом - 38141605,40 грн.; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченими процентами - 6208267 грн.; сума збільшення заборгованості по процентах з застосуванням індексу інфляції - 107033,17 грн.; 3% по кредиту - 2600564,00 грн.; 3% по процентах - 463134,79 грн.; сума штрафу, відповідно до п.5.5 або 10.4 кредитного договору - 1550000 грн.

Залишаючи без змін рішення Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2019 року, Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року зазначив, що здійснивши перевірку розрахунку заборгованості по процентах, суди підтримали визначену позивачем суму у розмірі 138 710 272,21 грн., а також визнали обґрунтованими заявлені позивачем та нараховані станом на 04.04.2016 року пеню за несвоєчасно сплаченими процентами, що становить 6 208 267,56 грн. за період з 05.01.2016 по 03.04.2016, інфляційні нарахування на заборгованість по процентах, що становить 107 033,17 грн. за січень 2016 року; 3% по процентах, що становить 463 134,79 грн. за період з 05.01.2016 по 03.04.2016.

Крім того, вказані обставини досліджувалися Господарським судом міста Києва, Київським апеляційним господарським судом та Верховним Судом у справі №910/21156/16 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Компанії Остексперт Лімітед, ТОВ «Інвінтум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «ГК «Газовий альянс» про звернення стягнення на предмет застави на суму 280 227 000 грн.

Ухвалюючи рішення у вказаній справі, Господарський суд м. Києва встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки факт невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 року є доведеним та не спростований відповідачами, здійснений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 045 264 143 грн. 54 коп., з яких, зокрема 857 483 266,41 грн. - заборгованість за кредитом; 138 710 272 грн.21 коп. - заборгованість за процентами - є обґрунтованим та правильним.

Отже, вищевказаними судовими рішеннями, які набули законної сили, сума заборгованості ТОВ ГК «Газовий альянс» перед ПАТ «Промінвестбанк» станом на 04 квітня 2016 року визначена.

Надані представником третьої особи ТОВ ГК «Газовий альянс» Савицьким В.М. докази не спростовують вищевказаного розміру заборгованості, визначеного рішеннями судів, що набули законної сили, оскільки вказані докази колегія суддів вважає неналежними, адже вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Зокрема, висновок експертного дослідження № 12-3/1 від 19.02.2018 року, виконаний експертом Київського НДЕКЦ МВС України за зверненням ОСОБА_8 про те, що у період з 28 грудня 2015 року по 01 вересня 2019 року зарахування кредитних коштів на рахунок ТОВ ГК «Газовий альянс» не проводились, жодним чином не спростовує розмір заборгованості, оскільки матеріалами даної справи встановлено, що останній транш у розмірі 392 000 000 грн. позичальник отримав 25 грудня 2014 року для погашення залишку заборгованості по траншу № 1, зазначені кошти були спрямовані на придбання іноземної валюти для погашення залишку кредиту в доларах США в сумі 24 800 000 доларів США.

Зі змісту договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 року вбачається, що вказаним договором врегульовано не видачу нового траншу на суму 857483 266 грн. 41 коп., а зафіксовано розмір кредитної лінії у сумі існуючої заборгованості та зазначено, що банк надав кредитні кошти на суму 857 483 266,41 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 як поручителем, а також ТОВ ГК «Газовий альянс» як позичальником укладено договір поруки №20-3782/2-1-28122015/п1 від 28.12.2015.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель зобов`язався у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором виконати зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором в обсязі, визначеному цим пунктом.

Умовами договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник.

Пунктом 1.2 договору поруки сторонами зафіксовано розмір заборгованості позичальника у межах встановленого ліміту кредитування - 857 483 266 грн. 41 коп., з датою остаточного повернення всіх кредитних коштів - 26 лютого 2016 року, а також з визначенням процентної ставки за користування кредитом.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що поручитель у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором зобов`язується виконати зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, а саме погасити:

- заборгованість у розмірі наданого кредиту 857 483 266 грн. 41 коп.,

- нараховані за користування кредитом проценти;

- суми неустойки ( штрафу, пені); комісій; збитків, завданих кредиторові.

У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, на виконання умов договору поруки позивач направив відповідачу вимогу №09-8-1/302 від 03 березня 2016 року про погашення заборгованості ( а.с. 177, т. 1). Однак в порушення вимог договору поруки поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув.

Згідно з п. 1.3. договору поруки, ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу , сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Разом з тим, відповідно до заявлених ПАТ «Промінвестбанк» у даному позові вимог, банк просив стягнути з поручителя на свою користь частину заборгованості позичальника ТОВ ГК «Газовий альянс», а саме:

- 138 710 272 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами, нараховану за період з 01 червня 2015 року по 03 квітня 2016 року;

- 6 208 267 грн. 56 коп. - пеню за несвоєчасно сплаченими процентами, що нарахована за період з 05 січня 2016 року по 03 квітня 2016 року;

- 107 033 грн. 17 коп. інфляційне нарахування на заборгованість по процентах, нараховане за період з 05 січня 2016 року по 31 січня 2016 року;

- 463 134 грн. 79 коп. - 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, нарахованих на суму прострочених процентів за користування кредитом, за період з 05 січня 2016 року по 03 квітня 2016 року.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як зазначено у ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом апеляційної інстанції доказів, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимоги по суті є правильним, проте зроблений з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних доводів з приводу незгоди із сумою заборгованості позичальника ТОВ «ГК «Газовий альянс» за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1 від 05 листопада 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що підпис на договорі поруки виконано іншою особою, тоді як ОСОБА_1 вказаний договір власноручно не підписував, - колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на висновок № 101/17 почеркознавчої експертизи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», проведеної у кримінальному провадженні №0004086. На проведення вказаної експертизи було надано технічну копію договору поруки та технічну копію сторінки паспорта ОСОБА_4 . За результатами дослідження вказаних документів, експертом було встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 , електрографічні зображення яких містяться у графі «Поручитель» в договорі поруки та графі «Підпис власника паспорту» в технічній копії сторінки паспорту ОСОБА_4 виконані різними особами.

Проте колегія суддів вважає, що зазначений висновок не є допустимим та достовірним доказом у справі, оскільки вказаний висновок виконаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів (ч.1, 3 ст. 107 ЦПК України).

Порядок та умови проведення судових експертиз врегульовані Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5.

Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертиза проводиться після подання органом, який її призначив (залучив експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

Відповідно до п. 3.4 вищезазначеної Інструкції, вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань.

Розділом 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, визначено порядок підготовки та призначення почеркознавчої експертизи.

Згідно з п. 1.3. рекомендацій, для проведення досліджень орган, який призначив експертизу (залучив експерта), повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Пунктом 1.4. зазначених рекомендацій, визначено, що у документі, що є підставою для проведення експертизи, орган , який призначив експертизу , зобов`язаний зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням (п. 1.5 Рекомендацій).

Відповідно до 1.6. та п 1.7. рекомендацій, експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо).

Згідно з п. 1.10. рекомендацій, при вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному. При відібранні експериментальних зразків підпису особи, від імені якої виконано підпис, слід запропонувати їй розписатися всіма застосовуваними нею варіантами підписів.

Таким чином, висновок № 101/17 почеркознавчої експертизи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», як і висновок спеціаліста Коструб А.М. від 13.03.2019 року ( а.с. 62-70, т. 4) не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки вони виконані з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, адже спеціалістам для порівняльного дослідження було надано лише копію паспорта ОСОБА_1 , та не надано зразків для порівняльного дослідження у обсязі, визначеному вказаними нормативними актами: вільні зразки підпису ОСОБА_1 станом на період часу підписання договору поруки, а також умовно-вільні та експериментальні зразки.

З цих же підстав колегією суддів було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки ним до клопотання не було додано документів з вільними та умовно-вільними зразками підпису ОСОБА_1 , а також відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні позбавляє суд апеляційної інстанції можливості відібрати у нього експертиментальні зразки підпису у визначеному законодавством порядку.

За вказаних обставин посилання адвоката Іщенка О.Б. на необхідність отримання вільних зразків підпису ОСОБА_1 шляхом витребування документів із матеріалів кримінального провадження, що знаходиться в провадженні Національного антикорупційного бюро України, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки на підставі зазначених документів, у яких містяться вільні зразки підпису ОСОБА_1 (договори, укладені ОСОБА_1 як представником «Остексперт Лімітед»; присяга народного депутата, особова картка народного депутата ОСОБА_1 , декларація про майно, доходи та витрати і зобов`язання фінансового характеру, подання народного депутата ОСОБА_1 та інші) Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено комісійну судово-почеркознавчу експертизу у кримінальному провадженні № 0000121 та зроблено висновок № 6431/6432/6433/18-32 від 18 квітня 2018 року.

Відповідно до вказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи від 18 квітня 2018 року, підписи від імені ОСОБА_1 , зокрема у графі «поручитель» у договорі поруки № 20-3782/2-1-28122015/п1 від 28 грудня 2015 року, укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний-промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_1 та ТОВ «ГК «Газовий альянс» виконані рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів, та виконані самим ОСОБА_1 .

Копію зазначеного висновку експертизи від 18.04.2018 року було надано до суду апеляційної інстанції старшим детективом Національного антикорупційного бюро України Танривердієвим Х.М. у зв`язку з дослідженням у судовому засіданні за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оригіналу договору поруки № 20-3782/2-1-28122015/п1 від 28 грудня 2015 року, копія якого знаходиться в матеріалах даної цивільної справи, а оригінал - у матеріалах кримінального провадження №0000106 від 15.02.2017 року, в якому завершено досудове розслідування і обвинувальний акт передано до суду ( а.с. 172-194, т. 4).

Таким чином, оригінал договору поруки було оглянуто судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 16 травня 2019 року, а копію - приєднано до матеріалів справи. Належних та допустимих доказів тієї обставини, що відповідач не підписував зазначений договір поруки, матеріали цивільної справи не містять, а тому доводи представника відповідача про те, що підпис у договорі поруки виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги щодо недослідження судом першої інстанції оригіналу кредитного договору та договорів про внесення змін і доповнень до нього, колегія суддів також відхиляє, оскільки представником третьої особи - позичальника ТОВ ГК «Газовий альянс» - Савицьким В.М., який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та надавав пояснення по суті спору ( а.с. 163-166, т. 2, а.с. 238-239, т. 2), такого клопотання заявлено не було.

Разом з тим, у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16 Верховний Суд встановив, що Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою направлено до Господарського суду Київської області належним чином завірену копію договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 року про надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього. Отже, Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України підтверджено факт наявності у них оригіналів зазначених договорів, з яких було надано суду належним чином завірені копії. Господарський суд Київської області дослідивши копії договорів, приєднані до позовної заяви, та завірені копії, отримані від Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, правомірно дійшов до висновку про їх ідентичність та пересвідчився в існуванні оригіналів таких договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Промінвестбанк» вже звертався до ОСОБА_1 з такими самими позовними вимогами і рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/33972/16-ц було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2016 року ПАТ «Промінвестбанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням позичальником ТОВ «ГК «Газовий альянс» умов кредитного договору від 05 листопада 2012 року №20-3782/2-1. Однак у даному позові банк просив стягнути з поручителя частину заборгованості за тілом кредиту у сумі 428 741 633 грн. 21 коп.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відмовлено ( справа № 757/33972/16-ц).

Проте постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасоване, та стягнуто з поручителя ОСОБА_1 солідарно з ТОВ ГК «Газовий альянс» на користь правонаступника ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - ТОВ «Фінансова компанія «Сіфанта» частину основної заборгованості за кредитним договором ( за тілом кредиту) у розмірі 428741 633 грн. 21 коп., яка відповідає половині суми заборгованості за тілом кредиту, що визначена рішенням Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року.

Разом з тим, заявлена до стягнення у даній позовній заяві сума заборгованості, яку банк просив стягнути з поручителя на свою користь, є іншою частиною заборгованості, правильність нарахування якої визначена рішенням Господарського суду Київської області від 24 січня 2018 року, а саме : 138 710 272 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами, 6208267 грн. 56 коп. - пеня за несвоєчасно сплаченими процентами; 107 033 грн. 17 коп. - інфляційне нарахування на заборгованість по процентах; 463 134 грн. 79 коп. - 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, нарахованих на суму прострочених процентів за користування кредитом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 545/1014/15-ц, кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника та кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не вправі пред`явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Відтак, в силу солідарного обов`язку боржника з поручителями перед кредитором, останній має право вибору на звернення до боржника та поручителів разом чи до будь-кого з них окремо.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з порушенням ТОВ ГК «Газовий альянс» зобов`язання за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіфанта», до поручителя ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з поручителя ОСОБА_1 частини заборгованості позичальника ТОВ ГК «Газовий альянс» за кредитним договором від 05 листопада 2012 року №20-3782/2-1 на суму145 488 707 грн. 73 коп.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 182 330 грн. 62 коп.

Крім того, враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у даній справі, то з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 260 280 грн. 93 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року - скасувати та прийняти постанову:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», до ОСОБА_1 , третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта» частину заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 від 05.11.2012 року у розмірі 145 488 707 (сто сорок п`ять мільйонів чотириста вісімдесят вісім тисяч сімсот сім) грн. 73 коп., з яких: заборгованість за процентами - 138 710 272 (сто тридцять вісім мільйонів сімсот десять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 21 коп.; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченими процентами - 6 208 267 (шість мільйонів двісті вісім тисяч двісті шістдесят сім) грн. 56 коп.; сума збільшення заборгованості по процентах з застосуванням індексу інфляції - 107 033 (сто сім тисяч тридцять три) грн. 17 коп.; 3% по процентах - 463134 (чотириста шістдесят три тисячі сто тридцять чотири) грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», судовий збір у розмірі 2 182 330 грн. (два мільйони сто вісімдесят дві тисячі триста тридцять) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 260 280 ( три мільйони двісті шістдесят тисяч двісті вісімдесят) грн. 93 коп.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», , адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Чоколівський, 19;

Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.