Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 337/3413/17

провадження № 61-19076ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного набутого майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного набутого майна подружжя та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, до складу якого входить: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; зобов`язання за кредитним договором на суму 30 000,00 дол. США; кв. АДРЕСА_3 ; кімната в квартирі АДРЕСА_4 ; автомобіль Ford 1998 року випуску; автомобіль Audi 801982; автомобіль Камаз 53212; грошові вклади в Кредитній спілці «Довіра» на суму 590 693,00 грн; земельна ділянка з об`єктом незавершеного будівництва та будинок в с. Михайлівка, Вільнянського району, Запорізької області.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом про поділ спільного набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, до складу якого, крім визначеного ОСОБА_2 майна входить також автомобіль Камаз 53212, 1998 року випуску; причеп ПП, кузов платформа, 1981 року випуску; автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску; автомобіль Toyota СН-Р, 2017 року випуску; автомобіль Ford-Transit, 2005 року випуску; депозитні вклади в Кредитній спілці «Довіра» в іноземних банках.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт із забороною відчуження на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Просить заборонити ОСОБА_2 , її представникам, або будь-яким іншим особам вчиняти буді-які дії щодо фактичного користування, здачі в оренду квартири (приміщенням). В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що спірна квартира використовується ОСОБА_2 як магазин продовольчих товарів, що призводить до порушення існуючих санітарних та будівельних норм, ремонтом приміщення ніхто не займається, в зв`язку з чим його вартість суттєво зменшується .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2020 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 . В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати судове рішення в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , її представникам, або будь-яким іншим особам вчиняти буді-які дії щодо фактичного користування, здачі в оренду квартири (приміщенням).

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскільки за змістом пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, відсутня процесуальна можливість оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову, так само неможливим є касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Обмеження права на касаційне оскарження постанови суду апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не нівелює для учасника справи можливості доступу до суду та не ускладнює йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права, оскільки заявник не позбавлений права на повторне звернення із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки судове рішення в оскаржуваній його частині не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного набутого майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного набутого майна подружжя та визнання права власності на майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик