Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/17447/20

провадження № 2/755/6786/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на Ѕ частину квартири,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , звертаючись з позовом до суду, просить встановити факт проживання позивача та відповідача у період з 01 жовтня 2010 року до 31 липня 2018 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 ; здійснити поділ майна подружжя та визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 01 жовтня 2010 року до 31 липня 2018 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільне господарство, накопичували спільний бюджет та сплачували спільні витрати, купували майно для спільного користування, та у цей період народилась спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період спільного проживання без реєстрації шлюбу відповідачем було придбано квартиру АДРЕСА_1 , за кошти позивача та відповідача, а право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано 02.08.2019 року за відповідачем ОСОБА_3 . Оскільки спірна квартира була придбана у період проживання з відповідачем за особисті кошти позивача, останній вважає, що квартира є спільною сумісною власністю сторін, тому вважає за необхідне здійснити її поділ, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

20.11.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на Ѕ частину квартири, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (а.с. 187-189)

20.11.2020 рокуухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на Ѕ частину квартири, - залишено без задоволення. (а.с. 190-192)

17.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. )

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, та пояснень, наданих його представником в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, доказів поважності причини своєї неявку суду не надала.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , надавши оцінку показанням свідків, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 28.08.2012 року між ТОВ «КзУА «Валприм», ТОВ «ІДЦ «Глобал» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу облігацій № БВ-160/12-4 та 28.08.2012 року між ТОВ «Нео Віта» та ОСОБА_3 укладено Договір про участь у будівництві об`єкту нерухомості № Б-1410/219, щодо продажу, оплати, передачі у власність ОСОБА_3 облігацій на квартиру/квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 69-76, 77-78, 79-85, 86)

У сторін спірних правовідносинОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна дитина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 листопада 2018 року, актовий запис № 17.06. (а.с. 11, 19-22)

31.08.2013 року між ТОВ «КзУА «Валприм» та ОСОБА_3 укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , із встановленим графіком погашення планових платежів. (а.с. 87-94)

20.12.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Спорт-Стар», та 22.12.2013 рокуміж ОСОБА_2 та ТОВ «Спорт-Стар» укладено Договори про надання спортивно-оздоровчих послуг. (а.с. 30-31, 33-34)

09.06.2015 рокута 04.10.2017 рокуміж ТОВ «КзУА «Валприм» та ОСОБА_3 укладено Договори про внесення змін і доповнень до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, якими сторони погодили дату укладення Основного договору до 01.11.2017 року, після чого до 01.11.2019 року. (а.с. 95-96, 97-98)

Згідно Довідки, виданої ОСОБА_2 06.09.2018 року № 34, його дитина ОСОБА_4 , 2013 року народження, дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 192 управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з 01.09.2016 року, вносив плату за харчування дитини у листопаді 2017 року, грудні 2017 року, лютому 2018 року, квітні 2018 року. (а.с. 24, 25-26)

За даними актів від 15.10.2014 року, 13.10.2014 року, Абонентського договору від 27.12.2013 року, рахунків від 34.04.2018 року, останні складено, оплачено ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 59-65)

Згідно Договору про надання фото послуг від 13.12.2017 року, Договору про надання послуг від 13.12.2017 року, Анкети Федерації «Айкі те гатанарю» України в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Договору від 04.09.2017 рокув інтересах малолітньої ОСОБА_4 , складених та укладених ОСОБА_2 , останнім зазначено адресою свого проживання: АДРЕСА_1 . (а.с. 35-37, 38-42, 45-52, 53-54, 55-57, 58)

Згідно Довідки, складеної АТ КБ «ПриватБанк» від 05.09.2018 року та відповідних квитанцій ОСОБА_2 здійснював наступні платежі: 30.05.2016 року - 5 500,00 грн., 01.07.2016 року - 5 500,00 грн., 29.07.2016 року - 38 936,15 грн., 30.08.2016 року - 12 212,00 грн., 26.10.2016 року - 28 736,22 грн., 27.11.2016 року - 13 000,00 грн., 23.02.2017 року - 13 300,00 грн., 30.03.2017 року - 14 000,00 грн., 23.02.2017 року - 13 300,00 грн., 30.03.2017 року - 14 000,00 грн., 21.04.2017 року - 13 500,00 грн., 26.05.2017 року - 13 500,00 грн., 29.06.2017 року - 13 500,00 грн., 27.07.2017 року - 13 500,00 грн., 16.08.2017 року - 13 500,00 грн., 28.09.2017 року - 13 800,00 грн., 27.10.2017 року - 14 900,00 грн., 20.11.2017 року - 14 900,00 грн., 13.12.2017 року - 14 900,00 грн., 29.03.2018 року - 14 900,00 грн., 18.04.18 - 14 000,00 грн. Крім того, на підтвердження оплати позивачем кредитних коштів за договором купівлі-продажу квартири до матеріалів справи долучено квитанції. (а.с. 66, 99-109)

02.08.2019 року на підставі Договору купівлі-продажу № 3525 від 02.08.2019 року здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру загальною площею 46,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 67-68)

Згідно Акту, складеного ТОВ «Комфорт Таун» від 11.01.2019 року, сусідами-свідками підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2013 року по кінець червня 2018 року. (а.с. 23)

За даними Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Апрайсел ЮА» від 28.09.2020 року вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 - становить 2 103 100,00 грн. (а.с. 110-125)

Крім того, на підтвердження спільного проживання із ОСОБА_3 позивачем долучено до позовної заяви фотокартки. (а.с. 137-165)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що вона є подругою сім'ї позивача та відповідача, позивач є хрещеним батьком її дитини. З відповідачем свідок познайомилась у 2010 році, тобто з часу, коли сторони почати проживати разом. Сторони спірних правовідносин проживали спільно однією сім'єю, були гарною, щасливою парою, мають спільну дитину, яка народилась у 2013 році, свідок спілкувалась із сторонами приблизно раз на два-три місяці, навідувалась до них додому, де сторонами вівся спільний побут, придбавалися спільні речі. Свідок показала, що позивач та відповідач вели спільний побут, мали спільний намір на придбання квартири в ЖК «Комфорт-Таун». Після переїзду відповідача на заробітки до Польщі, позивач разом із малолітньою донькою жили в квартирі ЖК «Комфорт-Таун» по АДРЕСА_1 , яку сторони спільно придбали.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_2 . Свідок пояснила, що сторони познайомились восени 2010 року, почали спільно проживати у квартирі на б-рі Лепсе, у 2013 році у них народилась спільна донька. Сторони були гарною парою, кохали один одного, планували спільне подальше життя, разом придбали квартиру «Комфорт-Таун» по АДРЕСА_1 , спільними коштами зробили ремонт в квартирі, купили необхідні меблі. Після народження дитини, свідок переїхала у спірну квартиру, оскільки позивач вимушений був заробляти кошти на утримання родини, відповідач після народження дитини також пішла працювати, після чого у 2015 році поїхала на заробітки до Польщі, а свідок допомагала глядіти та виховувати їх спільну з позивачем доньку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що позивач є її племінником, із відповідачем вона познайомилась у 2010 році. Сторони жили разом, створили спільний побут, були гарною парою, мають спільну малолітню доньку. На придбанні квартири в ЖК «Комфорт-Таун» наполягала саме відповідач, пропри те, що квартири ЖК «Комфорт-Таун» є досить дорогими. Позивач та відповідач постійно працювали, щоб своєчасно сплати внески за квартиру, а свідок, разом із матір`ю позивача ОСОБА_8 допомагають доглядати та виховувати спільну малолітню дитину сторін даного спору. Відповідач у 2015 році виїхала на заробітки до Польщі, приїздить додому досить рідко, позивач також вимушений працювати на декількох роботах, щоб у відсутність відповідача забезпечувати їх спільний побут, матеріально забезпечувати та виховувати спільну дитину.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частини другої статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, з яким погодився Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 367/7714/16, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 204/8558/14-ц, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Під час застосування положень статті 74 Сімейного кодексу України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи пояснення учасників справи та показання свідків, керуючись положеннями діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання позивача та відповідача у період з 01 жовтня 2010 року по 31 липня 2018 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю сторін спору квартири АДРЕСА_5 та здійснення її поділу як майна подружжя, - оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження факту спільного проживання позивача та відповідача у заявлений позивачем період однією сім`єю, наявні докази ведення сторонами спільного побуту, реалізації взаємних прав щодо спільного відпочинку, розвитку, проведення спільного дозвілля та виконання спільних обов`язків щодо створеної ними родини, утримання та виховання спільної малолітньої дитини, а також в матеріалах справи наявні докази придбання спірної нерухомості в результаті спільних зусиль родини позивача та відповідача, їх спільної праці та за спільні грошові кошти, що підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні.

Таким чином, наведені позивачем підстави є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази підтверджують доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірної квартири за їх спільні сумісні кошти та спільною працею.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на Ѕ частину квартири, - є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, експертів та проведенням експертизи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 01.10.2020 року між ОСОБА_2 та АО «Крун» укладено Договір про надання юридичних послуг (послуг у сфері права), за умовами якого замовник замовляє, а виконавець надає правничу допомогу щодо підготовки процесуальних документів, подання їх до судового органу відповідної юрисдикції та представництво в судовому органі відповідної юрисдикції першої інстанції для захисту охоронюваних законом прав та інтересів замовника у спорі щодо спільного майна подружжя. Замовник зобов`язався сплатити на надані послуги загалом 105 155,00 грн. (а.с. 132-135)

Згідно Розрахунку витрат на правничу допомогу по Договору про надання юридичних послуг (послуг у сфері права) від 01.10.2020 року, який підписано сторонами Договору ОСОБА_2 та АО «Краун», Розрахунок містить перелік наданих адвокатом послуг щодо судового розгляду досліджуваного спору та вказано вартість наданої правничої допомоги, що перевірено судом.

Згідно квитанцій від 01.10.2020 року, які долучено до остаточного Розрахунку витрат на правничу допомогу 01.10.2020 року ОСОБА_2 сплачено на рахунок АО «Краун» 50 000,00 грн. та 22.12.2020 року 48 155,00 грн.

Крім того, до матеріалів справи долучено Квитанцію від 28.09.2020 року про оплату представником ОСОБА_2 - адвокатом Шуляк Н.О. витрат на проведення незалежної оцінки вартості квартири по АДРЕСА_1 , в сумі 1 000,00 грн.

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання юридичних послуг (послуг у сфері права) від 01.10.2020 року у сумі 98 155,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 11 350,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 58 Конституції України, ст.ст. 3, 21, 63, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 29, 368 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на Ѕ частину квартири - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 жовтня 2010 року по 31 липня 2018 року.

Визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер в реєстрі нерухомого майна 00, спільною сумісною власністю подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 11 350,80 грн., витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 1 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 98 155,00 грн., а всього на загальну суму 110 505 (сто десять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган