Ухвала

17 січня 2020 року

м. Київ

справа № 686/6707/17

провадження № 61-500ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про встановлення місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ліквідаційної комісії Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про встановлення місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2014 року на перехресті вулиць Кам`янецької та Кирпоноса у м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

На місці дорожньо-транспортної пригоди за наказом інспекторів ДПС автомобілі були зміщені, а місце та обставини дорожньо-транспортної пригоди були зафіксовані так, що в результаті позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України. Проте, це не відповідає дійсності. Тому позивач просив встановити місце та обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 лютого 2014 року з метою захисту його честі та гідності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 січня 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року змінено та виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропуск позивачем позовної давності як на підставу для відмови у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 січня 2019 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що обставини дорожньо-транспортної пригоди були інші, ніж встановлено судом при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що не порушував Правила дорожнього руху та не є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про встановлення місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, справа № 686/6707/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 686/6707/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про встановлення місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат