Справа № 191/4197/19
Провадження № 2/191/1111/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кухар Д.О.

за участю секретаря - Яніної О.В.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, третя особа: Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, третя особа: Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 26 вересня 1970 року вона знаходилася у шлюбі з ОСОБА_2 .

З 1969 року її чоловік ОСОБА_2 працював в Локомотивному депо, а саме на 6-й Синельниківській дистанції путі (ПЧ-6).

В 1971 році на зазначеному підприємстві її чоловікові та членам його сім`ї була виділена квартира АДРЕСА_1 . В жовтні 1971 року чоловік отримав ордер на заселення до вищевказаної квартири і на підставі нього вони вселилися до неї. З цього часу вони і проживали в цій квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. А вона з 1971 року і по теперішній час проживає у вищевказаній квартирі. Зареєстрована вона в квартирі з 12.07.1976 року, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Маючи на меті приватизувати дану квартиру, нею були підготовлені всі необхідні документи для приватизації даної квартири.

Відсутній в неї тільки ордер про вселення, який втрачено не з її вини.

На її звернення в Управлінні житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради із заявою про приватизацію даної квартири, їй відповіли, що відсутність копії ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що її право на приватизацію житла порушене і вона має право на його захист. Вона набула право на проживання у зазначеній квартирі у відповідності до законодавства України, і про правомірність набуття нею права на проживання в цій квартирі свідчать докази наявні в матеріалах справи. Відсутність ордера не може бути причиною відмови в приватизації квартири. Роль ордера є обмеженою, він регулює лише правовідносини по наданню житла та вселення в житло. Правовідношення житлового найму виникають безпосередньо після вселення осіб в надане житло.

З 1971 року і до теперішнього часу балансоутримувачем будинку не пред`являлося претензій щодо незаконності проживання у квартирі. Правомірність її заселення не оспорюється і самим відповідачем.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Позивач до початку підготовчого судового засідання надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник до початку судового засідання надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує в їх задоволенні.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився з невідомої причини, хоча про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про одруження вбачається, що 26.09.1970 року було укладено шлюб, за актовим записом №255 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові « ОСОБА_2 », дружині « ОСОБА_1 ». Свідоцтво видано райбюро ЗАГС м.Синельникове Дніпропетровської області. (а.с.4).

З наданого суду свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний запис №410 Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 , вбачається, що з 1969 року він працював в Локомотивному депо на Синельниківській дистанції путі (а.с.12-18).

Відповідно до довідки начальника СМКП «ЖЕК-1» Панасюк Л.С. від 09.07.2012 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності і знаходиться на балансі в Синельниківському міському комунальному підприємстві «ЖЕК-1» з 2000 року по теперішній час (а.с.7).

Згідно довідки керівника підприємства по обслуговуванню житла ЖЕК - 1 ОСОБА_6 від 02.04.2019 року за №336/391 вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: 1. ОСОБА_1 , 1952 року народження (а.с.10).

В матеріалах справи також міститься відповідь Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності за №428 від 25.04.2019 року на ім`я ОСОБА_1 «Про розгляд заяви про оформлення передачі в приватну власність квартири», з якої вбачається, що дане управління, за підписом виконуючої обов`язки начальника управління ОСОБА_7 інформує, що в наданому ОСОБА_1 пакеті документів відсутня копія ордеру про надання жилої площі, що унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього закону.

У відповідності до статтей 1,3,8, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Згідно з ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Тому, посилання органу приватизації на те, що відсутність копії ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири є безпідставним.

Враховуючи те, що відповідно до ст.59 Житлового кодексу України, ордер на квартиру в будинку недійсним в судовому порядку не визнавався, відповідач не спростовував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу у приватизації займаного нею житла, саме з підстав відсутності ордеру.

Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла.

Враховуючи, що позивач вселена до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, а відсутність копії ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Тому, посилання органу приватизації на те, що відсутність копії ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-80, 81, 223, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар