ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

м.Харків

справа № 645/3446/16-ц

провадження № 22-ц/818/636/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.

за участю секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

приватного виконавця - Попляка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Коссе Євгенія Костянтиновича на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області - Попляка Володимира Володимировича на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року, постановлену суддею - Бабковою Т.В. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 в особі представника Коссе Євгенія Костянтиновича звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича (далі приватний виконавець), посилаючись на ті обставини, що 31 липня 2019 року приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження по справі № 645/3446/16-ц по виконавчому листу, виданому на підставі рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2019 року.

Цією постановою виконавчий лист № 645/3446/16-ц було визнано таким, що має немайновий характер, та визначено основну винагороду приватного виконавця в розмірі 7684,00 грн.

При визначенні суми основної винагороди приватний виконавець керувався Порядком виплати винагород держаним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року, яким встановлено, що при виконанні в повному обсязі виконавчого документу немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, приватний виконавець одержує основну винагороду в розмірі чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Скаржник зазначав, що висновок приватного виконавця про те, що виконавчий документ має немайновий характер є помилковим, оскільки у виконавчому документі зазначена сума стягнення у розмірі 21 274,00 грн.

Отже, виконавчий документ має майновий характер, у зв`язку з чим винагорода приватного виконавця розраховується в інший спосіб.

Справа розглянута судом першої інстанції у відсутності скаржника та зацікавлених осіб.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2019 року скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Коссе Є.К. на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В., заінтересована особа: ОСОБА_2 - задоволено. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. про відкриття виконавчого провадження № 59689958 від 31 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. просить ухвалу суду першою інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Приватний виконавець в апеляційний скарзі зазначав, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції порушені вимоги частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої визначено поняття рішень немайнового характеру, та частинами 2,3 цієї статті встановлений спеціальний порядок виконання таких судових рішень.

Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано не були взяті до уваги ті обставини, що постанова приватного виконавця від 31 липня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди приватному виконавцю в установленому законом порядку оскаржена не була, у зв`язку з чим у суду були відсутні правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що у строк, наданий для добровільного виконання судового рішення боржник виконав рішення суду першої інстанції.

Незгода боржника з розміром основної винагороди державного виконавця не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ст. 451 ЦПК України суд, у разі визнання дій виконавця неправомірними, зобов`язує останнього усунути порушення.

Проте, суд без урахування зазначеної норми закону скасував постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник скаржника ОСОБА_1 - Коссе Є.К. зазначав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В суді апеляційної інстанції приватний виконавець Попляк В.В. підтримував апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , її представник Коссе Є.К. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені в належний спосіб (а.с. 254-255,257,259 том 3).

В заяві представник Коссе Є.К. просив слухати справу за їх відсутності (а.с. 260 том 3).

Вислухавши пояснення приватного виконавця Попляка В.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Коссе Є.К. про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 31 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист, виданий Фрунзенським районним судом міста Харквова № 645/3446/16-ц від 25 липня 2019 року, носить сугубо майновий характер, оскільки в виконавчому листі вказано точну суму, яку боржник повинен перерахувати стягувачу.

Отже, виконавче провадження носить майновий характер та винагорода приватного виконавця розраховується в інший спосіб.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі не можна, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин 1,2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону ухвала суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності, задоволено.

Перерозподілено ідеальні частки співвласників у житловому будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на 609/1000 часток, замість 139/200 часток, а за ОСОБА_1 - 391/1000 часток, замість 61/200 часток за першим варіантом висновку додаткової судової будівельно - технічної та оціночно -будівельної експертизи № 4254 від 08 серпня 2018 року наступним чином:

виділено у власність ОСОБА_2 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , такі приміщення: житлова кімната «1-2» площею 10,0 кв. м, житлова кімната «1-3» площею 9,2 кв. м, житлова кімната «1-4» площею 19,3 кв. м, кухня «1-5» площею 12 кв.м; по прибудові літ. «а» наступні приміщення: кухня літ. «1-1» площею 10,8 кв.м, комора літ. «1-6» площею 3,7 кв.м; по надвірним спорудам: тамбур літ. «а-3», ганок літ. «а-4», сарай літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ. «З», льох літ. «Б», ворота №7, замощення №4, хвіртка № 8, огорожа № 9, огорожа № 12, 1/2 частина огорожі №13, хвіртка № 16, 1/ 2 частина тр.колодязя № 6, 1/2 частина замощення І, що складає 609/1000 часток від житлового будинку з надвірними спорудами;

виділено у власність ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , такі приміщення: кухня літ. «2-2» площею 8,5 кв.м, житлова кімната «2-3» площею 19,9 кв. м, житлова кімната «2-4» площею 4,4 кв.м, комора літ. «2-5» площею 1,2 кв.м; по прибудові літ. «а» наступні приміщення: кухня літ. «1-1» площею 11,2 кв.м; по надвірним спорудам: ганок літ. «а-2», вбиральня літ. «Д», льох літ. «Е», огорожа №10, хвіртка №11, 1/2 частина огорожі №13, хвіртка №14, ворота №15, 1/2 частина тр. колодязя №6, 1/2 частина замощення І, що складає 391/1000 часток від житлового будинку з надвірними спорудами.

Припинено право спільної часткової власності співвласників у зв`язку з виділенням їх часток майна в натурі.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для здійснення поділу провести необхідні переобладнання: в перегородці між приміщеннями 1-1 та 2-1 дверний блок демонтувати, проріз закласти; улаштувати самостійні системи опалення, газопостачання, електрозабезпечення у виділюваних частинах, розподіл горищного приміщення житлового будинку проводити по лінії червоного кольору, зазначеної у додатку № 1 висновку додаткової судової будівельно - технічної та оціночно - будівельної експертизи № 4254 від 08.08.2018 року, без зведення перегородки.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомити органи державного архітектурно-будівельного контролю, місцеві органи виконавчої влади про здійснення переобладнань, погодити переобладнання з органами державного пожежного нагляду, газовим господарством та електрозбутом, виконати ці переобладнання за проектом, розробленим організацією, яка має ліцензію на виконання даного виду робіт.

Зобов`язано ОСОБА_1 виплатити грошову компенсацію ОСОБА_2 у розмірі 21 274 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за подачу позовної заяви та 7 836,00 грн. за проведення експертизи (а.с. 26-36, 162-173 том 3).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що між сторонами виник майновий спір щодо поділу майна, яке було їх спільною власністю, тобто між сторонами виникли майнові правовідносини.

25 липня 2019 року Фрунзенським районним судом міста Харкова були видані виконавчі листи № 645/3446/16-ц (а.с. 198, 203 том 3).

31 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було відкрито виконавче провадження № 59689958 (а.с. 228-229 том 3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 31 липня 2019 року з ОСОБА_1 стягнута основна винагорода на користь приватного виконавця в сумі 7684,00 грн. (а.с. 230 - 231 том 1).

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні судового рішення приватним виконавцем з боржника на користь приватного виконавця підлягає стягненню основна винагорода в порядку, передбаченому для стягнення судового збору.

Частиною 2 статті 74 зазначеного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, колегія суддів вважає, що при незгоді боржника з постановою приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, боржник повинен звертатися зі скаргою до відповідного адміністративного суду.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц та від 16 жовтня 2019 року у справі № 1940/1957/18, в яких зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної нагороди, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у том у числі судом якої юрисдикції, вони видані.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлені представником ОСОБА_1 - адвокатом Коссе Є.К. вимоги, не підлягали розгляду у порядку цивільного судочинства.

Ті обставини, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Коссе Є.К. була оскаржена постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а не постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди, не має правового значення, оскільки єдиною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження було незгода боржника із сумою визначеної основної винагороди.

Зазначені обставини не є підставою для скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадженню відповідно до вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що судове рішення боржником виконане (а.с. 232-233 том3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 21 серпня 2019 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 645/3446/16-ц, виданого 25 липня 2019 року, закрито (а.с. 234-235).

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі частини 1 статті 377 ЦПК України.

Скаржника ОСОБА_1 та її представника Коссе Є.К. повідомити, проте що розгляд їх скарги про скасування постанови про стягнення на користь приватного виконавця з боржника основної винагороди відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 377, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області - Попляка Володимира Володимировича - задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Коссе Євгенія Костянтиновича на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - закрити.

Повідомити ОСОБА_1 та її представника проте, що розгляд її скарги щодо стягнення з боржника на користь приватного виконавця основної винагороди віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2020 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

І.В. Бурлака