РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 20.01.2020 року вона домовилася з ОСОБА_3 про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , сплатила їй повністю вартість будинку в сумі 8500 доларів, про що відповідач написала їй розписку. В день підписання розписки відповідач передала їй будинок, документи та ключі від нього, з цього часу вона безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.03.2020 року . але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, тому оформити договір в нотаріальній конторі неможливо. Спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 є її єдина донькаОСОБА_2 , яка не заперечує проти оформлення будинку на неї, оскільки їй відомо, що вона купила цей будинок у її матері за життя останньої. Тому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку та визнати за нею право власності на будинок.

В судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутності, про що зазначила в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.01.2020 року позивач домовилася з ОСОБА_3 про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , сплатила їй повністю вартість будинку в сумі 8500 доларів, про що відповідач написала розписку. В день підписання розписки відповідач передала позивачці будинок, документи та ключі від нього, з цього часу позивач безперешкодно користується ним. Сторони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.03.2020 року . але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, тому оформити договір в нотаріальній конторі неможливо.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її єдина донькаОСОБА_2 , яка не заперечує проти оформлення будинку на позивачку, оскільки їй відомо, що позивач купила цей будинок у її матері за життя останньої.

Вказані обставини підтверджені свідоцтвом про право на спадщину за законом, згідно якого будинок належить ОСОБА_3 , свідоцтвом про її смерть, свідоцтвом про народження та шлюб відповідачки, з яких вбачається, що вона є донькою померлої, а також письмовою розпискою, згідно якої ОСОБА_3 отримала суму грошей за продаж будинку.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч.1,3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на будинок, оскільки договір купівлі-продажу будинку є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе.

На підставі викладеного, керуючись 16, 328, 334, 220, 638 ЦК України, ст.ст. ст.ст.10,12,13,76-81, 141, 258-259,263-265,354,355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинок задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 20.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок, розташований по АДРЕСА_1 загальною площею 89,3 кв.м, в т.ч. житловою 42,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Є.І.Мохов