ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/649/19

Головуючий у першій інстанції Кузюра В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/455/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Кривопиша Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографі та кадастру на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2019 року у справі за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографі та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,

третя особа ОСОБА_2 ,

дата і місце складання повного тексту рішення: 02 січня 2020 року, м.Бобровиця,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року заступник прокурора в інтересах держави в особі Держгеокадастру України звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 в якому просив визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 12 квітня 2017 року №25-5539/14-17-СГ, яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :06:000:0842 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Рудьківської сільської ради Бобровицького р-ну Чернігівської області та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Держгеокадастру України вказану земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що прокуратурою Чернігівської області в порядку здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження, відомості про яке внесено 15 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, виявлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі земельної ділянки у власність. Встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 02 грудня 2016 року №25-19657/14-16-сг ОСОБА_2 , за її заявою, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Рудьківської сільської ради Бобровицького р-ну Чернігівської обл. орієнтовним розміром 2 га., а наказом від 12 квітня 2017 року №25-5539/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :06:000:0842), розташованої на території Рудьківської сільської ради Бобровицького р-ну за межами населеного пункту та передано земельну ділянку їй у власність для ведення особистого селянського господарства. Вказаний наказ заступник прокурора вважає незаконним та виданим з порушенням вимог земельного законодавства, та таким, що підлягає визнанню недійсним.

Право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 13 квітня 2017 року. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2017 року №699, остання продала земельну ділянку ОСОБА_1 .

Заступник прокурора зазначає, що під час допиту в рамках кримінального провадження №0000627 свідок ОСОБА_2 14 березня 2019 року вказала, що в 2016 році вона втратила паспорт, до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із письмовим клопотанням про отримання земельної ділянки у власність не зверталася, жодних довіреностей на представництво її інтересів не надавала, будь-яких дій для набуття земельної ділянки у власність та правочинів щодо її відчудження не вчиняла. Тобто, в порушення ст.ст.118, 122 ЗК України відсутнє волевиявлення особи, яка має на меті отримати земельну ділянку.

Заступник прокурора вказує, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області є структурним територіальним підрозділом Держгеокадастру України, який уповноважений державою здійснювати контролюючі повноваження відносно діяльності підпорядкованого органу. Однак розпорядником земель не вжито заходів до усунення порушень, хоча про факти незаконного вибуття земель сільськогосподарського призначення з державної власності відповідачу було тривалий час відомо, про що свідчить лист від 06 липня 2018 року, адресований Управлінню захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Також, у ході проведення досудового розслідування, яке розпочато ще 15 грудня 2017 року, проводилися окремі слідчі дії, у тому числі щодо вилучення у розпорядника земель ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області документів про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, що також свідчить про обізнаність вказаних органів про допущені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок громадянам.

Вказане вище, на думку заступника прокурора, відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України є беззаперечною підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення позову.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографі та кадастру.

Суд першої інстанції виходив з того, що досудове розслідування, внесене до ЄРДР №0000627 від 15 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КПК України, не закінчене та не прийняте жодне процесуальне рішення в даному кримінальному провадженні, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які б набрали законної сили до суду не надавалися, а інші процесуальні рішення у кримінальному провадженні не мають преюдиційного значення при розгляді цивільної справи, тому позов є передчасним. Крім того суд вказав, що в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких вона зазначає, що паспорт нею був знайдений, заяву про надання дозволу на розробку проекту відведення та про передачу у власність земельної ділянки вона писала, земельну ділянку отримала та особисто в нотаріуса відчужувала її, в кримінальному провадженні не допитувалася. Також суд вказав, що договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним не визнавався, державна реєстрація не скасовувалася, дані вимоги не ставилися прокурором, тому підстав до витребування земельної ділянки не має.

Не погоджуючись з даним рішенням заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Держгеокадастру України звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального закону, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов заступника прокурора задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що помилковим є висновок суду щодо передчасності пред`явлення позову з огляду на відсутність остаточних рішень у кримінальному провадженні, адже тривалість такого провадження обумовлена низкою об`єктивних причин, зокрема значною кількістю епізодів (36) можливих протиправних дій, необхідність проведення у зв`язку з цим великого обсягу слідчих дій. Водночас, вважає, сторонами подані достатні докази на підтвердження своїх вимог, проте суд надав їм невірну оцінку.

Заступник прокурора області вказує, що ОСОБА_2 , яка є третьою особою в даній справі, викликалась у судове засідання, проте не з`являлась, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Вважає, що посилання суду на те, що жоден з учасників не наполягав на виклику її до суду є незрозумілим, оскільки при відкритті провадження у даній справі суд визначився, що справа буде слухатися за правилами загального позовного провадження з викликом учасників та ОСОБА_2 направлялися повістки про виклик в судове засідання.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що письмові пояснення ОСОБА_2 суперечать матеріалам даної справи, матеріалам кримінального провадження та мали б викликати у суду сумніви у достовірності вказаних відомостей, проте повністю взяті судом до уваги. В той же час судом відхилені письмові пояснення ОСОБА_2 від 14 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000627, які відібрані з попередженням ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань свідка, в яких вона повідомила про те, що втратила паспорт та не зверталась до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області про отримання земельної ділянки, довіреності нікому на вчинення даних дій не надавала, подальшого відчуження земельної ділянки не вчиняла.

Заступник прокурора області зауважує, що на підтвердження пояснень наданих ОСОБА_2 суду не було подано жодного доказу, в той час як прокурором надано копії документів з матеріалів кримінального провадження, які, без належного обґрунтування, відхилені судом першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги заступник прокурора зазначає, що наявність діючого договору купівлі-продажу земельної ділянки не перешкоджає її витребуванню та посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року, викладену у справі №911/3749/17, в якій зазначено, що підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав.

Крім того, заступник прокурора області вказує, що в резолютивній частині рішення не вказано реквізити учасників справи, не роз`яснено строк і порядок набрання рішенням законної сили.

У наданий судом строк ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що прокурором не надано суду доказів підроблення документації із землеустрою, зокрема підписів у завданні на розроблення проекту землеустрою, акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. Посилаючись на показання ОСОБА_2 про втрату нею паспорта у 2016 році, відповідач зазначає, що прокурором до позовної заяви не додавався протокол допиту ОСОБА_2 , як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, такі документи взагалі не надавалися сторонам, що суперечить процесуальному законодавству, зокрема ч.2 ст.83 ЦПК України. ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області зазначає, що при розгляді заяви ОСОБА_2 та при передачі їй у власність спірної земельної ділянки управління діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, визначений ЗК України. Зауважує, що проведення слідчих дій у кримінальному провадженні жодним чином не вказує на доведений факт порушення земельного законодавства у спірних правовідносинах, тому прокурором не доведено належними та допустимими доказами існування порушень земельного законодавства при передачі у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки.

Також відзив на апеляційну скаргу заступника прокурора області подано ОСОБА_2 , в якій вона просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. ОСОБА_2 зазначає, що нею було подано заяву до розпорядника земель за місцезнаходженням земельної ділянки, надано дозвіл на виготовлення документації, а потім на її затвердження та передачу у власність земельної ділянки і здійснена її державна реєстрації, що повністю узгоджується із нормами ЗК України. Після того, як вона оформила право власності на земельну ділянку, вона розпорядилась нею на власний розсуд, а саме відчужила за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 . В той же час, прокурором вказано неправдиву інформацію, надаючи при цьому підроблені копії документів. Вказує, що її не було допитано, вона нікому ніяких пояснень не надавала та не могла надавати, як і не було проведено жодних допитів з нею, оскільки в цей час вона перебувала на заробітках. Зазначає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області видано на підставі її особистого волевиявлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :06:000:0842 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.11-13 т.1).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 06 листопада 2016 року, остання просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Рудьківська сільська рада Бобровицького району Чернігівської області (а.с.14 т.1) та прикладено копію паспорту ОСОБА_2 (а.с.15-16 т.1).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 02 грудня 2016 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 2,0 га (а.с.19 т.1).

07 квітня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0842 площею 2,0 га (а.с.20 т.1).

Оскаржуваним заступником прокурора області наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 12 квітня 2017 року №25-5539/14-17-сг затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку :06:000:0842 у власність ОСОБА_2 (а.с.21 т.1).

ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області звернулось в 2018 року листом №10-25-0.6-4117/2-18 до Управління захисту економіки в Чернігівській обл. Департаменту захисту економіки Національної поліції України з повідомленням, що на території Бобровицького району Чернігівської області невідомі особи оформляють шахрайським шляхом правовстановлюючі документи на землю громадянам, які не проживають на території району, попередньо заволодівши паспортними даними цих громадян без їх згоди (а.с.22-23 т.1).

В матеріалах справи наявний висновок Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області за результатами перевірки повідомлення ОСОБА_2 з якого вбачається, що 12 жовтня 2016 року остання звернулась на службу 102 з заявою про втрату паспорта громадянина України (а.с.24-28 т.1).

Начальником управління представництва інтересів держави в суді прокуратури області скеровано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомлення про розслідування кримінального провадження та зазначено, що під час допиту ОСОБА_2 остання вказала, що в 2016 році втратила паспорт, до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із письмовим клопотанням про отримання земельної ділянки у власність не зверталася, жодних довіреностей на представництво її інтересів у даному органі нею не надавалося, будь-яких дій для набуття земельної ділянки у власність та правочинів щодо її відчуження не вчиняла. Вказане на думку позивача свідчить, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області розпорядилося земельними ділянками не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, проте до цього часу правовідносини з використанням земель не врегульовано, що беззаперечно порушує державні інтереси. Повідомлено про підготовку позовної заяви до суду (а.с.29 т.1).

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 14 березня 2018 року вбачається, що остання ніколи не подавала документів на отримання земельних ділянок та не має їх у власності. До Держгеокадастру у Чернігівській області не зверталась. ПП «Відродження» їй не відоме. Довіреностей на отримання земельних ділянок не надавала та взагалі ніколи не відвідувала нотаріуса. Також повідомила про втрату паспорта в 2016 році (а.с.40-42 т.1).

В свою чергу, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру подано до суду клопотання про повернення позовної заяви прокурора (а.с.69-71 т.1).

Також матеріали справи містять копію постанови про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, а саме заяви ОСОБА_3 про те, що службові особи Держгеокадастру в Чернігівській області без його відома, незаконно, оформили на нього земельну ділянку (а.с.111-123 т.1).

Згідно копії інформації за результатами розгляду рапорту у кримінальному провадженні №0000627 від 15 грудня 2017 року установлено, що допит свідка ОСОБА_2 у зазначеному кримінальному провадженні проведено слідчим СУ ГУНП Мельниковим С.О. 14 березня 2018 року за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ). Під час допиту ОСОБА_2 надала показання, що до державних установ для отримання земельних ділянок та до нотаріуса не зверталася, довіреностей та копій документів нікому не видавала, а 11 жовтня 2016 року загубила паспорт та картку платника податків. ОСОБА_2 14 березня 2018 року ознайомлено з постановою слідчого про отримання експериментальних зразків підпису та протоколом отримання зразків для експертизи про що свідчить її підпис у зазначених процесуальних документах. Нею надано зразки підпису та почерку (а.с.141 т.1).

З копії рапорту начальнику відділу прокуратури області вбачається, що підставою позову став факт передачі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у власність ОСОБА_2 земельної ділянки на території Рудьківської сільської ради Бобровицького району площею 2 га з порушенням вимог земельного законодавства, а саме: без волевиявлення особи, якій передано ділянку за підробленими документами. Зазначено, що відкрито кримінальне провадження по даному факту (а.с.142-143 т.1).

З копії постанови слідчого про отримання експериментальних зразків для експертного дослідження від 12 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000627 відібрано зразки підписів і почерку у ОСОБА_2 (а.с.144 т.1) та протоколом отримання зразків для експертизи від 14 березня 2018 року відібрані зразки (а.с.145-155 т.1), витребувані у ОСОБА_2 оригінали документів, чорнових записів, записників (а.с.156 т.1) на що ОСОБА_4 повідомила про їх відсутність (а.с.157 т.1).

Матеріали справи не містять інших доказів щодо предмету доказування.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та статтями 118, 122 Земельного кодексу України. При цьому, порядок паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) встановлено відповідно Указом Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» і Законом України від 05 червня 2003 року №899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1 ст.128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно ч.ч.6-7 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За змістом ч.ч.8 та 9 ст.118 ЗК України випливає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності.

Судом першої інстанції встановлено з пояснень ОСОБА_2 , що вона самостійно писала заяву про отримання земельної ділянки та особисто у нотаріуса відчужила її, а в кримінальному провадженні не допитувалася. Крім того, на момент ухвалення судом першої інстанції рішення кримінальне провадження №0000627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КПК України, закінчено не було, досудове розслідування не закінчене та не прийняте жодне завершальне процесуальне рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що помилковим є висновок суду щодо передчасності пред`явлення позову з огляду на відсутність остаточних рішень у кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки без підтвердження відсутності волевиявлення ОСОБА_2 в отриманні земельної ділянки у власність, відсутні підстави для визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 12 квітня 2017 року №25-5539/14-17-СГ. Крім того, під час розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Чернігівської області представник ОСОБА_1 адвокат Хуторна С.В. повідомила, що на даний час кримінальне провадження закрито за відсутністю факту злочину. Позивач проти даного факту не заперечував, тому відсутні підстави вважати, що при виданні наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області були порушені норми законодавства. Також з даних підстав також відхиляються доводи заступника прокурора області, що на підтвердження пояснень наданих ОСОБА_2 суду не було подано жодного доказу.

Доводи заступника прокурора області, що посилання суду на те, що жоден з учасників не наполягав на виклику ОСОБА_2 до суду є незрозумілим, оскільки при відкритті провадження у даній справі суд визначився, що справа буде слухатися за правилами загального позовного провадження з викликом учасників та ОСОБА_2 направлялися повістки про виклик в судове засідання, не впливають на правильність висновків суду про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення ОСОБА_2 суперечать матеріалам даної справи, матеріалам кримінального провадження та мали б викликати у суду сумніви у достовірності вказаних відомостей, не заслуговують на увагу, оскільки пояснення ОСОБА_2 надані саме при розгляді даної цивільної справи, свідчать про її волевиявлення в отриманні земельної ділянки. В той же час ОСОБА_2 пояснила, що її не було допитано у кримінальному провадженні №0000627 та вказана обставина позивачем у жоден спосіб не спростована.

Доводи заступника прокурора області, що в резолютивній частині рішення не вказано реквізити учасників справи, не роз`яснено строк і порядок набрання рішенням законної сили, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції та колегія суддів вважає, що в даному випадку в рішенні суду першої інстанції наявна описка, яка підлягає виправленню за приписами ст.269 ЦПК України, та не може бути підставою скасування вірного по суті рішенні.

Інші доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування вірного по суті рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на припущеннях і зводяться до переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Заперечення, викладені у відзивах на апеляційну скаргу є слушними і такими, що судом апеляційної інстанції приймаються до уваги.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографі та кадастру залишити без задоволення, рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: