Ухвала

28 липня 2020 року

м. Київ

справа № 756/12625/18

провадження № 61-10614ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва

від 31 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полімагніт», приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Ей Ем Ті Енд Сі Груп ЛТД»

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу на судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої

статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ,

що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати

та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання касаційної скарги,

заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної

скарги у частині оскарження судових рішень щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі (8 612, 16 грн х 200%)

17 224, 32 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк

до 21 серпня2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали

касаційну скаргу буде повернуто заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников