КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 372/1503/20
провадження № 22-ц/824/9393/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Слюсар Т. А.,

за участю секретаря Примушка О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року у складі судді Зінченко О.М.,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними електронні (прилюдні) торги з реалізації арештованого майна - житлового будинку загальною площею 215,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :05:034:0055, за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом проведення електронних торгів №445972 від 18.11.2019 у виконавчому провадженні №59990052. Також просив визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні №59990052, складений приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим А. М.

Посилався на незаконність проведення електронних торгів належного йому на праві власності нерухомого майна у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яке є його єдиним житлом.

Зазначав, що стягувач в іншому виконавчому провадженні намагався реалізувати нерухоме майно на електронних торгах, проте останнє було знято з реалізації у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Постановою державного виконавця від 05.09.2019 виконавчий лист №372/3224/15-ц повернуто стягувачу за заявою його представника. Постановою від 06.09.2019 вказане виконавче провадження відновлено у зв`язку з скасуванням постанови №51201633 від 05.09.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу. Не зважаючи на вказані обставини, постановою приватного виконавця Филипіва А. В. від 06.09.2019 за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження №59990052 та реалізовано нерухоме майно на електронних торгах, що свідчить про проведення банком подвійної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, позивача не було ознайомлено з результатами визначення ринкової вартості нерухомого майна; в інформаційному повідомленні про електронні торги відсутня інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців та інших користувачів приміщення; організатором прилюдних торгів не було опубліковано оголошення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна в друкованих місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмету іпотеки тощо.

Позивач також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 215,9 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер №:05:034:0055, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що вжиття заходів забезпечення позову викликана необхідністю нівелювати реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду, належного та повного захисту і відновлення цивільних прав позивача, оскільки вказане нерухоме майно може бути безперешкодно відчужено на користь третіх осіб. На даний момент існує реальна загроза невиконання судового рішення.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д. Л. просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року та постановити нове судове рішення про задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Свої доводи мотивує тим, що на предмет іпотеки поширювалась дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Приватний виконавець Филипів А. М. був зобов`язаний перевірити наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду. Проте, нерухоме майно було незаконно реалізовано на електронних торгах. У зв`язку наявністю реальної загрози відчуження новим власником ОСОБА_2 спірного нерухомого майна безперешкодно на користь третіх осіб, позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову суд першої інстанції не перевірив матеріали справи, не оцінив надані докази, не врахував, що зава подана з додержанням вимог ст. 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 150 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й2 до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Київської області Филипів А. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заяви та неспівмірність запропонованих заходів забезпечення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шумський О. І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Салій М. В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про поважність причин неявки суду не сповістили.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення даного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваний прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно, є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, серед яких є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, утравні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними електронні (прилюдні) торги з реалізації арештованого майна - житлового будинку загальною площею 215,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :05:034:0055, за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом проведення електронних торгів №445972 від 18.11.2019 у виконавчому провадженні №59990052. Також просив визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні №59990052, складений приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим А. М.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку посилався на те, що існує реальна ймовірність того, що спірне майно буде відчужене новим власником на користь третіх осіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Оскільки предметом спору в даній справі є правомірність переходу права власності від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а тому до її вирішення по суті накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими позовними вимогами. Саме внаслідок проведення електронних торгів відбувся перехід права власності, а тому предметом спору є саме право власності на об`єкти нерухомості, тобто порушене право позивача.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , як новий власник має право на розпорядження майном, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

При цьому норми діючого законодавства не зобов`язують нового власника повідомляти позивача про свій намір відчужити спірне майно, а у інший спосіб позивач позбавлений можливості дізнатися про намір власника майна його відчужити.

Разом з тим, відсутність належних доказів та обставин, з яким пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може слугувати підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що невжиття в даній справі заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду та порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частини або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що постановлена ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права внаслідок неповного дослідження обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 215,9 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер №:05:034:0055, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2020 року.

Суддя- доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Слюсар