Провадження №6/523/54/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.,

при секретарі - Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

подання Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон,-

Встановив:

На виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП №51452653 з примусового виконання виконавчого листа №2-6881/09, виданий 29 січня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми боргу у розмірі 1860771 грн. 43 коп.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр В. Г. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон, в порядку ст. 441 ЦПК України.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП №51452653 з примусового виконання виконавчого листа №2-6881/09, виданий 29 січня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми боргу у розмірі 1860771 грн. 43 коп.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Боржник ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження повідомлений та обізнаний, що підтверджується матеріалами подання.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо доведення цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

На підтвердження фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань державним виконавцем подано копію виконавчого листа, скеровано запити про отримання інформації стосовно майна та доходів боржника та отримано деякі відповіді.

Інших доказів умисного ухилення боржником від виконання зобов`язань, державний виконавець не надав, а судом такі обставини і докази не встановлені.

Процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлено виключно положеннями ст.441 ЦПК України.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У розумінні положень ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України та намір.

При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

З огляду на викладене та неповноту вчинення виконавчих дій, суд не вбачає підстав для застосування такого заходу як обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та вважає, що такий захід може бути застосований як виключний спосіб з метою виконання зобов`язань, а тому приходить до висновку, що звернення державного виконавця із поданням є передчасним і таким, що порушуватиме право особи-боржника на свободу пересування, гарантоване ст. 33 Конституції України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,258-261,353-354,441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ЦПК України.

Суддя