Справа № 487/681/20
Провадження № 2/487/1167/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , проте з 2014 року не проживають, в зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки відповідачі добровільно змінили місце проживання, але не змінили місце реєстрації, позивач змушена звернутись до суду.

10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, призначене підготовче засідання.

02 червня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. також подав заяву про долучення доказів понесення та оплати судових витрат.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив до суду не надали, у зв`язку з чим справа розглядалася відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 лютого 2003 р. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради ОСОБА_2 із сім`єю із 6 осіб видано ордер на житлове приміщення № 83 серія 004279, за адресою: АДРЕСА_2 .

Склад сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_5 - мати.

24 червня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 ).

Згідно довідки про склад сім`ї від 21.0.12020 виданою ОСББ «Веста» за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до акту від 21 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають більше шести місяців - з 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_2 не проживають без поважних причин, а тому втратили право користування цим житлом. Доказів протилежного останні до суду не надали, а за такого вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного:

Межі та порядок відшкодування судових витрат регламентовано статтями 133, 137,141,142 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Представником позивача надано опис виконаних робіт і розрахунки, відповідно до яких вартість наданої правничої допомоги склала 12 000 грн.

Керуючись принципами справедливості та верховенства права такий розмір витрат на правничу допомогу суд вважає необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, результат її вирішення ніяким чином не впливає на репутацію позивача, ніякого публічного інтересу дана справа не викликала.

Крім того необхідно зазначити, що в опис виконаних робіт включено послугу, яка не стосується предмета спору - розрахунок розміру виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 8000 грн.

А тому, враховуючи розмір виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони, кількість судових засідань, суд вважає, що на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. (попередня первинна консультація - 100 грн., юридична консультація особиста замовнику - 500 грн., юридичний правовий аналіз і висновок по спірному питанню - 900 грн., підготовка на направлення запитів, вивчення правової позиції відповідача, практики Верховного суду, Європейського суду, складання позовної заяви та інших заяв - 1000 грн., відвідування суду на призначені судові засідання - 1500 грн.), тобто по 2000 грн. з кожного.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору по 420,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-80, 89, 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 420,40 грн. з кожного та витрати на професійну правничу допомогу по 2000 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 14 липня 2020 року.

Суддя: З.М.Сухаревич