Провадження № 2/127/4257/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 січня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Власюк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та з урахуванням залишених без розгляду вимог просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування 17/25 частками житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що позивач являється власником вищезазначеного житла. В даному будинку зареєстрований ОСОБА_5 , однак з 2010 року за вказаною адресою не проживає. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпорядженню своєю власністю, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги. Судові витрати просили залишити без компенсації.

Треті особи в судовому засіданні позов підтримали та не заперечували проти його задоволення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що являється сусідкою позивачки, її брат ОСОБА_5 не проживає в будинку по АДРЕСА_2 більше десяти років. Будь-яких перешкод в користуванні житловим помешканням ОСОБА_5 не чинилось.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що являється сусідкою позивачки. Знає сім`ю ОСОБА_3 , її брата ОСОБА_5 не бачила більше п`яти років. На скільки їй відомо, перешкод в користуванні житловим помешкканням ОСОБА_5 не мав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється власником 17/25 часток житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (на 6 а.с.).

В даному будинку зареєстрований ОСОБА_5 (на 30 а.с.), однак у ньому не проживає з 2010 року (на 10 а.с.).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідач не проживає в будинку позивача більше року, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем враховуючи її клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 17/25 частками житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.01.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: