Номер справи 623/3363/20
Номер провадження 2/623/959/2020
РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2020 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізюмі справу № 623/3363/20 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) про зняття арешту,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з рахунків відкритих у АТ КБ "Приватбанк", ФХОУ АТ " Ощадбанк".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні в Ізюмському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебували виконавчі провадження :

- № 46417679 з примусового виконання виконавчого листа № 623/5340/14-к виданого т26 січня 2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ судових витрат в сумі 983,84 грн.;

- № 6492605 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2116 виданого 07 листопада 2007 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини;

- № 11357994 з примусового виконання виконавчого листа № А-147 виданого 17 жовтня 1999 року Ізюмським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини.

Під час виконання виконавчих дій на кошти позивача було накладено арешт. Під час закриття виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів, питання щодо зняття арештів з грошових коштів державним виконавцем не було вирішено. Від так, станом на сьогоднішній день позивач не має можливості розпоряджатися коштами, які знаходяться на його рахунках. В зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином ,причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надавав, відзив на позов суду не надсилав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з листів Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.08.2020 року за № 49611 та від 17.09.2020 року за вих. № 53565 що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження ( спецрозділ) на виконанні в Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебували виконавчі провадження:

- № 46417679 з примусового виконання виконавчого листа № 623/5340/14-к виданого 26 січня 2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ судових витрат в сумі 983,84 грн.;

- № 6492605 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2116 виданого 07 листопада 2007 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини;

- № 11357994 з примусового виконання виконавчого листа № А-147 виданого 17 жовтня 1999 року Ізюмським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини.

Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення 27.02.2015 року виконавчі провадження де стороною був ОСОБА_1 знищенні за закінченням строку зберігання. При перевірці даних автоматизованої системи виконавчого провадження вищевказані виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у відділі станом на 13.08.2020 року не перебувають та підтверджуючи документи про сплату заборгованості відсутні. Надати більш детальнішу інформацію про те, по якому саме виконавчому провадженню виносилась постанова про накладення арешту на кошти ОСОБА_4 відділ не має можливості, у зв`язку з тим, що виконавчі провадження завершені у 2009,215 роках знищені, згідно порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого 25.12.2008 року наказом МЮУ № 2274/5, та акту вилучення виконавчих проваджень для знищення ( а.с.7,9).

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно із ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи, що будь-яких виконавчих проваджень, за якими боржником є позивач, не має та те, суд вважає, що відсутні законні підстави для збереження арешту всього майна позивача.

Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні.

Згідно частини 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки відповідно до відомостей наданих відділом виконавчої служби виконавчі документи щодо стягнення боргу у відділі на виконанні відсутні.

Враховуючи встановлені обставини, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном, внаслідок чого він буде позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно боржника знімається та скасовується, державним виконавцем не були здійснені заходи щодо зняття арешту, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та обліковуються на банківському рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк" та банківському рахунку № НОМЕР_3 в ФХОУ АТ "Ощадбанк".

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П.Одарюк