Справа № 2-2815/09
Номер провадження 2-зз/645/34/20
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши матеріали за клопотанням ОСОБА_1 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить суд скасувати рішення про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2009 року.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній справі, виходячи з наступного.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2009 року з метою забезпечення позову, було накладено арешт на вищевказаний будинок в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до абзацу 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2009 року по справі № 2-2815/0, що потрібно для оформлення спадщини. В обґрунтування клопотання заявниця вказала, що власником вказаного майна, на яке накладено арешт, була ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстровий № 50182 від 12.06.1996 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишила на ім`я заявниці заповіт від 03.07.2019 року, копію якого додано до клопотання.

Втім, заявниця, яка не є особою, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, тобто стороною у справі чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить суд скасувати рішення про накладення арешту на вказаний житловий будинок. Такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку ст. 158 ЦПК України.

Крім того, суд роз`яснює заявниці, що до компетенції суду першої інстанції загальної юрисдикції не належить скасування рішень про накладення арешту на майно, оскарження таких рішень здійснюється у порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 353 ст. 354 ЦПК України.

У зв`язку з вищевикладеним та тим, що заявниця не була стороною по справі № 2-2815/0, в ході розгляду якої ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2009 року накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд роз`яснює заявниці можливість обрати інший порядок захисту своїх прав, а саме шляхом звернення до суду з відповідним позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З урахуванням наведеного та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_1 про скасування арешту майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання повного тесту.

Суддя О.В. Федорова