Справа № 127/6810/18
Провадження № 22-ц/801/103/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуСправа № 127/6810/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участю секретаря Константинова А. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Оверковським Костянтином Володимировичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 26 листопада 2018 року у м. Вінниці суддею цього суду Антонюком В. В., зі складанням його повного тексту 30 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - орган опіки і піклування Вінницької міської ради, про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 01 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір позики, згідно з умовами якого останній отримав від позивача 100000,00 грн зі сплатою відсотків за користування цими коштами у розмірі 14% річних зі щомісячною сплатою, та зобов`язався повернути позику до 01 червня 2016 року. Проте, ОСОБА_6 у визначений строк зобов`язання не виконав, чим порушив умови договору.

27 грудня 2017 року позивач дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, та після його смерті відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: земельну ділянку, площею 0,0300 га, та дачний будинок, площею 25,6 кв.м., яке прийняли відповідачі у цій справі.

Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість за договором позики від 01 грудня 2012 року становить 245 720,55 грн та складається з: заборгованість за позикою - 100 000 грн; заборгованість по процентах - 74295,89 грн; 3% річних - 5424,66 грн; пеня - 66000 грн.

Пославшись на викладене та на те, що спадкоємці прийняли спадкове майно, яке є неподільним, позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості за договором позики, звернути стягнення на наступне нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,0300 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та дачний будинок, площею 25,6 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідачі зазначили, що оскаржуване позивачем рішення вважають законним, а тому просять апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2012 року ОСОБА_6 (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець) уклали договір позики про те, що позикодавець передає, а позичальник приймає у власність грошові кошти в сумі 100000,00 грн, що підтверджується підписанням цього договору та розпискою. За користування грошовими коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 14% річних, проценти нараховуються за кожен день користування грошовими коштами на залишок суми позики до повного їх повернення та сплачуються щомісячно в останній день місяця. Позичальник зобов`язується повернути позику до 01 червня 2016 року, а після повернення позики в повній сумі позикодавець надає розписку про повне отримання позики (а. с. 3-4).

У розписці від 08 червня 2012 року зазначено, що ОСОБА_6 взяв у борг гроші в сумі 100000 грн у ОСОБА_1 та зобов`язується повернути до 01 грудня 2012 року (а. с. 4).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 серпня 2015 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

З матеріалів спадкової справи № 13/2015 року видно, що 08 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6 (а. с. 90).

11 грудня 2015 року з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом після смерті сина до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 100, 102).

25 квітня 2016 року ОСОБА_2 , діюча від свого імені та, як законний представник, від імені малолітнього сина - ОСОБА_3 , звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , що складається з: земельної ділянки, площею 0,03 га, кадастровий номер :02:101:0031, та дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 25,6 кв. м., розташованих по АДРЕСА_1. Вказане спадкове майно вона прийняла шляхом подачі 11 грудня 2015 року заяви, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є таким, що прийняв спадщину згідно вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України (а. с. 107).

Також 25 квітня 2016 року до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , що складається з: земельної ділянки, площею 0,03 га, кадастровий номер :02:101:0031, та дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 25,6 кв. м., розташованих по АДРЕСА_1 звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а. с. 111, 113).

У 2017 році в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 127/1244/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості. Ухвалою цього суду від 01 лютого 2017 року відкрито провадження у справі (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/64472414).

31 травня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області з метою повного та об`єктивного розгляду цивільної справи № 127/1244/17 направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції щодо надання суду відомостей про наявність актового запису про смерть ОСОБА_6 (а. с. 118).

19 червня 2017 року до місцевого суду, у відповідь на вказаний запит, надійшов лист про те, що у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області є актовий запис за № 2409 від 25 серпня 2015 року про смерть ОСОБА_6 (а. с. 119).

06 жовтня 2017 року від Першої Вінницької державної нотаріальної контори до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла відповідь на запит від 18 вересня 2017 року у цивільній справі № 127/1244/17 про те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 заведена 08 грудня 2015 року за № 13/2015 (а. с. 121).

З тексту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року у цивільній справі № 127/1244/17, якою залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, видно, що на судове засідання, призначене на 23 жовтня 2017 року, представник позивача надав заяву про витребування матеріалів спадкової справи (а. с. 133-134).

27 грудня 2017 року ОСОБА_9 ознайомився з матеріалами спадкової справи (а. с. 122).

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За змістом ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст. 1218 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2018 року у справі № 205/6410/16, від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не надав суду доказів про повідомлення ним спадкоємців щодо наявності у спадкодавця боргу у зв`язку з невиконанням договору позики від 01 грудня 2012 року, або доказів, що їм було відомо про такий борг, як і не надав доказів пред`явлення вимоги про погашення боргу або безпосередньо спадкоємцям, або через нотаріуса.

Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів, що він пред`явив свої вимоги до спадкоємців, тобто звернувся в березні 2018 року з даним позовом, у визначений ст. 1281 ЦК шестимісячний строк з моменту коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, оскільки з тексту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року у цивільній справі № 127/1244/17 вбачається, що ОСОБА_1 міг знати про смерть ОСОБА_6 ще до 23 жовтня 2017 року, коли звернувся з заявою про витребування матеріалів спадкової справи № 13/2015.

Також, в матеріалах справи відсутні докази щодо вартості нерухомого спадкового майна, на яке позивач просив звернути стягнення, та докази розміру неповернутої позики станом на момент смерті спадкодавця.

На підставі викладених норм права та досліджених доказів, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, що він пред`явив свої вимог до спадкоємців боржника протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку, не довів розмір заборгованості спадкодавця за договором позики та того, що спадкоємцям було відомо про наявність такої, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання ним шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач міг реалізувати свої права щодо подання вимог до спадкоємців ОСОБА_6 лише після ознайомлення з матеріалами спадкової справи, а саме з 27 грудня 2018 року, оскільки законодавець пов`язує початок перебігу шестимісячного строку пред`явлення вимоги з моментом, коли позикодавець дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з моментом встановлення кола спадкоємців. Водночас, для реалізації права подання вимоги до спадкоємців достатньо пред`явлення претензії через нотаріуса без дослідження інформації спадкової справи.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до іншого тлумачення норм матеріального права, ніж допущене судом першої інстанції та до переоцінки доказів, а на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Оверковським Костянтином Володимировичем, залишити без задоволення, рішення Вінницького суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т.Б. Сало

М.М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 21 січня 2020 року.