УХВАЛА

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 757/427/16-ц

провадження № 61-12071св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Михайлівський»,

третя особа - Національний банк України,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у складі судді Яворського М. А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», третя особа - Національний банк України, про зобов`язання виплатити суму вкладу та нараховані відсотки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк «Михайлівський», банк), третя особа - Національний банк України, про зобов`язання виплатити суму вкладу та нараховані відсотки.

В обґрунтування позову зазначав, що 28 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено 5 договорів банківського вкладу (депозиту) на загальну суму 18 411,26 доларів США, строк дії яких сторонами декілька разів пролонгувався. 12 листопада 2015 року (закінчення строку пролонгації) ОСОБА_1 повідомив банк про відсутність у нього наміру продовжувати строк дії договору та просив повернути йому суму вкладу із виплатою нарахованих на цю суму відсотків, розмір яких визначено умовами договорів.

Станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду, ПАТ «Банк «Михайлівський» суму внесеного ОСОБА_1 банківського вкладу та нарахованих на неї відсотків не повертає, а також не дає документальне підтвердження відмови виконати умови договорів, незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення до нього позивача.

У зв`язку з наведеним та посилаючись на приписи Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просив суд: зобов`язати банк виконати умови договору та виплатити йому одноразовою операцією усю суму вкладу та нарахованих на цю суму відсотків; зобов`язати банк представити суду документальне підтвердження відмови виконання умов договору банківського вкладу (депозиту) № 840-056-000086269 від 28 травня 2015 року із випискою по цій угоді та копіями здійснених по ній платіжних доручень і квитанцій та процедури, які стосуються обслуговування банківських вкладів; постановити окрему ухвалу, якою довести до відома Національного банку України про допущені ПАТ «Банк «Михайлівський» порушення прав клієнтів банку.

Ухвалою Печерського районного суду м Києва від 23 лютого 2017 року зазначену справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

У травні 2019 року позивач оскаржив вищевказану ухвалу місцевого суду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для оскарження рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для розгляду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 757/427/16-ц, витребувано її з Шевченківського районного суду м. Києва.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 листопада 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», третя особа - Національний банк України, про зобов`язання виплатити суму вкладу та нараховані відсотки призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська