ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4526/20
провадження № 2/753/5058/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. суддя Дарницький районний суд м. Києва Колесника О.М. розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницький районний в м. Києві ВРАЦС міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.

06.04.2020 року по справі було винесено ухвалу про відкриття провадження.

15.07.2020 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення даного позову шляхом заборони державному виконавцю Києво-Святошинським РВДВС ГТУЮ у Киівській області в рамках виконавчого провадження ВПЛ№28987276 вчиняти будь-які дії спрямованя на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 28 грудня 2005 року по справі № 2-6518/05.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що у відповідності до винесеного рішення Дарницьким районним судом м. Києва 28.12.2005 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 05.12.2005 року і до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно отриманої довідки по розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по вищевказаному виконавчомиу провадженню, за ОСОБА_1 рахується заборговансість в розмірі 226 817,44 року, включаючи штрафні санкції та виконавчий збір. Державний виконавець здійснює всі необхідні заходи примусового виконання судового рішення, в тому числі, щодо продажу належного на праві власності позивачу нерухомого майна, і в разі його відчудження, завдані збитки ОСОБА_1 будуть не спів мірними із сумою заборгованості по сплаті аліментів.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про забезпечення позову дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до п.1, 2 ч.1, ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії;забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи викладене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, обставин справи, вимог, викладених в заяві про забезпечення позову та доданих до неї доказів, суд не знаходить правових підстав для забезпечення позову, обраний позивачем вид забезпечення позову є не виправданим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами по справі стосуються інтересів неповнолітньої дитини та її утримання, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволені вимог заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК