Справа № 638/6993/18
Провадження № 2/638/1470/20
РІШЕННЯ

іменем України

19.10.2020 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Дзюба Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

22.05.2018 позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , в якому просила суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити їй у власність Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , виділити Ѕ частину відповідачеві вказаної квартири, а також у власність ОСОБА_2 по Ѕ частині автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 та їй Ѕ частину вказаного автомобілю.

Ухвалою від 23 травня 2018 року позовна заява залишена без руху.

21 червня 2018 року позивач звернулась із уточненими позовними вимогами та просила розділити автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , виділивши їй та відповідачеві по Ѕ частині кожному.

14 лютого 2019 року закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.

21 травня 2019 року позивач уточнила позовні вимоги мотивуючи тим, що певні обставини дізналася тільки на час уточнення позовних вимог, та просила визнати недійсним договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відчуження спірного автомобілю, визнати автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_2 право власності на вказаний автомобіль, визнати за позивачкою право власності на автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . Стягнути з відповідача на її користь компенсацію 84900 гривень, а також 4270 гривень- суму судових витрат.

25 листопада 2019 року позивач знову уточнила позовні вимоги, просила суд визнати автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю, поділити спільне майно подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на вказаний автомобіль, визнати за позивачкою право власності на автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . Стягнути з відповідача на її користь компенсацію 84900 гривень, а також 4270 гривень- суму судових витрат. В частині позовних вимог щодо визнання договору недійсним залишити без розгляду.

Справа тривалий час не знаходила свого вирішення з причин заяв про оголошення перерв наданих сторонами як позивача так і відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 10.04.2010 по 10.08.2018 вона з відповідачем, ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , який за спільною домовленістю було зареєстровано, на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 03.10.2017 на ім`я ОСОБА_2 . При цьому, позивачка вважає, що вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, частки в якому чоловіка та жінки є рівними, автомобіль є неподільною річчю, а тому кожній зі сторін належить по 1/2 частині спірного автомобіля.

Однак, під час розгляду справи позивачці стало відомо, що в період шлюбу, а саме 24.04.2018, згідно інформації з бази даних НАІС ГСЦ МВС України, спірний автомобіль було відчужено відповідачем та перереєстровано на його батька, ОСОБА_3 , без її згоди.

Крім того, згодом позивачка вказала, що до складу спільного сумісного майна також належить придбаний в період шлюбу автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

За таких обставин ОСОБА_1 позов уточнила та в своїй остаточній позовній заяві просила суд: 1. Визнати автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 264000 (двісті шістдесят чотири тисячі) грн. спільною сумісною власністю подружжя. 2. Поділити спільне сумісне майно подружжя. Присудити в особисту власність ОСОБА_1 автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 94200 (дев`яносто чотири тисячі двісті) грн. 3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у сумі 84900 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот) грн. в якості різниці вартості об`єктів права власності (з врахуванням суми, компенсації Ѕ частини вартості автомобілю «FORD b-Max») - автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 264000 (двісті шістдесят чотири тисячі) грн. та автомобілю «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 94200 (дев`яносто чотири тисячі двісті) грн. 4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 4270 (чотири тисячі двісті сімдесят) грн.

Заперечуючи проти позову відповідач, ОСОБА_2 , надав відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що дійсно під час шлюбу ним та позивачкою було придбано автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 та автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартість яких є однаковою, а саме 49000 гривень кожний автомобіль. Він не погоджується з оцінкою спірного майна, визначеною згідно Звіту про оцінку майна від 20.03.2019 та Аналітичної довідки про вартість майна від 20.03.2019, виконаних на замовлення позивачки, відповідно до яких вартість автомобілю «FORD b-Max» складає 264000 гривень, а автомобілю «Smart City» - 94200 гривень. На підтвердження вказаної відповідачем вартості автомобілю «FORD b-Max» у сумі 49000 гривень, він надає Договір комісії №7089/18/005410 від 24.04.2018 та Висновок (Акт) з експертної оцінки від 24.04.2018 та вказує, що така вартість автомобілю обумовлена тим, що він перебував у неробочому стані, потребував заміни вузлів та агрегатів та придбавався під відновлюваний ремонт.

Крім того, зазначає, що між ним та позивачкою на час розірвання шлюбу було здійснено поділ спільного майна в добровільному порядку, згідно якого в його розпорядженні залишається автомобіль «FORD b-Max», а у розпорядженні позивачки автомобіль «Smart City». Тож, вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів.

Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Судом встановлено:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 10.08.2018 (справа №638/6648/18).

Під час шлюбу сторони придбали майно, а саме: легковий автомобіль марки - «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , який за спільною домовленістю подружжя був зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.10.2017р. та автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , який за спільною домовленістю подружжя був зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 05.12.2017.

З відповіді Регіонального сервісного центра МВС в Харківській області № 31/20-1222 від 25.03.2019 вбачається, що легковий автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_5 , який був зареєстрований з 03.10.2017 за ОСОБА_2 , перереєстровано на іншого власника - на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в суб`єкті господарювання (ТСЦ 6341). Номерні знаки не змінювались.

Згідно копії Аналітичної довідки про ринкову вартість майна від 20.03.2019, наданої позивачкою в якості доказу на підтвердження вартості спірного автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , ринкова вартість вказаного автомобілю станом на момент оцінки складає 264000 гривень.

Згідно копії Звіту про оцінку майна від 20.03.2019, наданої позивачкою в якості доказу на підтвердження вартості спірного автомобілю «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , ринкова вартість вказаного автомобілю станом на момент оцінки складає складає суму у розмірі 94200 грн.

При цьому, суд вважає неналежними і недопустимими доказами, надані відповідачем Договір комісії №7089/18/005410 від 24.04.2018 та Висновок (Акт) з експертної оцінки від 24.04.2018р.

З договору комісії №7089/18/005410 від 24.04.2018 вбачається, що між ТОВ «Автоконсалтінг Україна» (комісіонер) та ОСОБА_2 (комітент) було укладено договір, за яким комісіонер зобов`язується за дорученням комітента вчинити правочин продажу автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_5 , який зареєстрований за комітентом 03.10.2017, за ціною не нижче узгодженою сторонами, а саме - 49000 гривень. Вказаний документ не містить даних щодо оцінки вартості автомобілю, оскільки така оцінка взагалі не проводилась. Отже, з наданого відповідачем договору комісії не можна встановити дійсні обставини справи.

Висновок (Акт) з експертної оцінки від 24.04.2018 не є доказом як таким, оскільки прямо суперечить ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», т.я. оцінка проведена без договору (ч.1 ст.7, ст.10-11 Закону про оцінку), висновок складений особою, яка не зазначила свої особисті дані (прізвище, ім`я та по-батькові) та на момент складання висновку не була суб`єктом оціночної діяльності, не мала кваліфікації оцінювача. Натомість, незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності (ст.6 Закону про оцінку).

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із розясненнями, викладеними в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , який є спільним сумісним майном подружжя, було відчужено ОСОБА_2 без згоди дружини, а доказів того, що отримані ним кошти було використано в інтересах сім`ї він не надав, суд вважає наявними підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 84900 грн. в якості різниці вартості об`єктів права власності (з врахуванням суми, компенсації Ѕ частини вартості автомобілю «FORD b-Max»), виходячи з наступного розрахунку (264000,00 94200,00) : 2 = 84900,00 грн.

При цьому, суд приймає до уваги вартість автомашин згідно Звіту про оцінку майна від 20.03.2019р. та Аналітичної довідки про ринкову вартість майна від 20.03.2019 р., так як інші докази, надані відповідачем вважає неналежними та недопустимими (ст.77,78 ЦПК України).

Крім того, твердження відповідача про технічний стан автомобіля на момент придбання, а саме те, що він був неробочому стані, потребував заміни вузлів та агрегатів та придбавався під відновлюваний ремонт, жодними доказами в ході розгляду справи ОСОБА_2 не підтверджене.

Суд також вважає необхідним, враховуючи що спірний автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться у володінні та користуванні позивачки з моменту придбання, присудити його в особисту власність ОСОБА_1 . У судовому засіданні, а також в своїх письмових поясненнях, відповідач ОСОБА_2 щодо задоволення даної позовної вимоги не заперечував.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зокрема, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати на користь позивача ОСОБА_1 відповідно матеріалів справи, а саме за оцінку майна 1500 грн, судовий збір 2770 грн., загалом 4270 гривень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд вважає, що заява про залишення без розгляду в частині визнання договору відчуження автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним - подана в належний спосіб, не зачіпає інтересів інших учасників справи.

Заявник на власний розсуд скористався процесуальними правами, не зловживаючи ними.

Керуючись ст.ст.4,10,11,12,13,76-78,141, 257, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та стягнення сум - задовольнити.

Визнати автомобіль «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 264000 (двісті шістдесят чотири тисячі) гривень спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати право власності ОСОБА_1 на автомобіль «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 94200 (дев`яносто чотири тисячі двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у сумі 84900 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот) грн. в якості різниці вартості об`єктів права власності (з врахуванням суми, компенсації Ѕ частини вартості автомобілю «FORD b-Max») - автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 , вартістю 264000 (двісті шістдесят чотири тисячі) грн. та автомобілю «Smart City», 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 94200 (дев`яносто чотири тисячі двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 4270 (чотири тисячі двісті сімдесят) гривень.

Позовні вимоги в частині визнання договору відчуження автомобілю «FORD b-Max», 2014 р.в, д.н. НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовленйи 19 жовтня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_7 .

Суддя Штих Т.В.