КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/1402/20 Головуючий у І інстанції -Марчук О.Л.
апеляційне провадження №22-ц/824/7520/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, у якій просила.

Визнати неправомірними дії державного виконавця: заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ляш Юлії Павлівни, яка у виконавчому провадженні № 50891055 здійснила 25 лютого 2020 року без вмотивованого рішення суду примусове проникнення до домоволодіння ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснила опис, арешт, вилучення та передачу не ідентифікованій особі на зберігання автомобілю марки SkodaFabia, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Скасувати постанову державного виконавця: заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ляш Юлії Павлівни від 25 лютого 2020 року про опис і арешт майна, винесену у межах виконавчого провадження № 50891055.

Визнати неправомірними дії начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіпченко Оксани Миколаївни, яка 25.02.2020 здійснила виконавчі дії у межах виконавчого провадження № 50891055, описавши автомобіль марки SKoda Fabia, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, і передавши його за актом приймання- передачі не ідентифікованій особі.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіпченко Оксани Миколаївни, яка не здійснила належного контролю за діями і рішеннями державного виконавця у виконавчому провадженні № 50891055 та не вжила передбачених законом заходів для скасування неправомірних дій та рішень щодо примусового проникнення до домоволодіння ОСОБА_1 без вмотивованого рішення суду, а також опису, арешту, вилучення та передачі зберігачу автомобілю марки SKoda Fabia, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зобов`язати державного виконавця: заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ляш Юлію Павлівну та начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіпченко Оксану Миколаївну передбаченими законом засобами поновити мої права, порушеними у зв`язку з винесенням у межах виконавчого провадження № 50891055 постанови від 25.02.2020 про опис та арешт майна та діями по примусовому проникненню 25.02.2020 до домоволодіння ОСОБА_1 без вмотивованого рішення суду, а також опису, арешту, вилучення та передачі зберігачу автомобілю марки SKoda Fabia, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування скарги посилалась на те, що про винесення постанови про арешт та опис майна від 25.02.2020 року, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» її не повідомили, не повідомили також про дату, час та місце вчинення виконавчої дії, не надіслали вимоги про необхідність з`явитися і бути присутньою при проведенні виконавчих дій. Для примусового проникнення до домоволодіння відсутнє вмотивоване рішення суду. Спірні постанови не відповідають вимогам, які до них ставляться. Не залучались до вчинення виконавчих дій відповідні особи. При цьому начальник ВДВС не здійснила належного контролю за діями своїх підлеглик.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ляш Юлії Павлівни від 25 лютого 2020 року про опис і арешт майна у виконавчому провадженні № 50891055 (ВП № 61357670).

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Стягнуто з Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в дохід держави 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила в оскаржуваній частині ухвалу скасувати і задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що в порушення вимог процесуального закону суд не розглянув всі її вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ляш Ю.П. від 25 лютого 2020 року здійснено опис і арешт рухомого майна боржника у виконавчому провадженні № 50891055 (ВП № 61357670) (а.с. 10 - 13).

Як встановлено судом із власних пояснень державного виконавця, наданих ним в судовому засіданні під час розгляду скарги, належний боржнику автомобіль дійсно було виявлено на території домоволодіння боржника та вилучено звідти без дозволу власника і відповідного судового рішення.

Вирішуючи дану скаргу по суті вимог, суд виходив із положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме: пункту 4 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Як встановлено судом під час здійснення опису і арешту рухомого майна боржника, у державного виконавця не було вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до володіння боржника за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження», чим порушує права заявника щодо належного здійснення виконавчого провадження, у якому він є боржником, а тому вони підлягають поновленню шляхом її скасування.

При цьому суд не вбачав підстав для задоволення інших вимог скарги та визнання неправомірними дій, бездіяльності і рішень начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки вони є похідними від оскаржуваної постанови і саме через її скасування судом, подальші наслідки втрачають юридичну силу, чим і буде поновлено права боржника.

Проте такий висновок суду зроблений передчасно виходячи з наступного.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

Відповідно до встановленого статтею 449 ЦПК України порядку обчислення процесуальних строків десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ЦПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Велика Палата у постанові від 13.03.2019 у справі № 920/149/18 дійшла висновку, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою 10.03.2020 року, пояснюючи, що про порушення свого права дізналася 28 лютого 2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Проте згідно її заяви на ім`я заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції Ляш Ю.П. (а.с. 30), ОСОБА_1 заявила, що про порушення права, що стало предметом звернення, їй стало відомо 25 лютого 2020 року.

Таким чином, встановлений процесуальним законом десятиденний строк для звернення із скаргою до суду ОСОБА_1 пропущено. Про його пропуск з поважних причин та поновлення скаржник не заявляла.

Приписами частини другої статті 126 ЦПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення державних виконавців Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

М.В. Мережко