Справа № 645/7287/13-ц
Провадження № 4-с/645/29/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Іванії К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудрящова Дмитра Вячеславовича, -

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 , який просить визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62918885 від 31.08.2020 року на підставі виконавчого документу (виконавчий лист № 645/7287/13-ц, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 12.12.2013, на суму 840614,85 грн., строк пред`явлення до виконання якого сплинув; визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62918924 від 31.08.2020 року на підставі виконавчого документу (виконавчий лист № 645/7287/13-ц, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 12.12.2013, на суму 3441 грн.) строк пред`явлення до виконання якого сплинув; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61918885 від 31.08.2020 року, та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62918924 від 31.08.2020 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. В обґрунтування скарги вказував, що 03.09.2020 року він поштою отримав постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 31.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів, видного Фрунзенським районним судом м. Харкова 12.12.2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ПУМБ» 3441 грн. та стягнення 840614,85 грн. Проте, вищевказані виконавчі документи двічі подавалися стягувачем до виконавчої служби, останнього разу до Фрунзенського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, де були проведені відповідні виконавчі дії за виконавчими провадженнями. Так, ВП № 46727708 було закрито через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а виконавчі лист на суму 840614, 85 грн. повернуто стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 15.09.2016 року. Таким чином, виконавчий документ повинен бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 15.09.2019 року згідно з вимогами ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». ВП № 46727041 також закрито через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а виконавчий лист на суму 3441 грн. повернуто стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.08.2016 року. Таким чином, виконавчий документ повинен бути потворно пред`явлений до виконання в строк до 26.08.2019 року, згідно з вимогами ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». При винесенні постанов про відкриття виконавчих проваджень, на думку ОСОБА_1 , були порушені вимоги п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений імперативною нормою закону й не може бути змінений судом. Також зазначалося, що приватним виконавцем порушено вимоги ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувачем за виконавчими листами є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», а в постанові про відкриття виконавчого провадження в графі стягувач вказано Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», отже найменування стягувача було змінено. Приватний виконавець не мав права приймати виконавчий документ до виконання у разі розбіжностей між найменуванням сторони виконавчого провадження (стягувача) у виконавчому документів й у заяві про примусове виконання виконавчого документу. Стягувач мав звернутися із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні до суду, а вже після задоволення заяви судом пред`являти виконавчий документ до виконання.

На підставі викладеного до суду було подано відповідну скаргу.

20.10.2020 року від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. надійшли заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що 31.08.2020 року надійшли заяви за підписом представника АК «ПУМБ» Мішури М.В. про примусове виконання виконавчих листів № 645/7287/13-ц, виданих 12.12.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми заборгованості за кредитним договором в сумі 840614, 85 грн. та судових витрат у розмірі 3441 грн. До заяв про відкриття виконавчих проваджень приєднано виконавчі листи з відповідними відмітками про повернення виконавчих листів стягувачу 24.04.2018 року. На підставі викладеного було відкрито виконавче провадження постановою від 31.08.2020 року, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк пред`явлення виконавчих листів не сплив. Приватним виконавцем вказувалося, що він діяв відповідно до закону, в межах повноважень, крім того скаржник не обґрунтовує чим саме було порушені його права постановами про відкриття виконавчих проваджень.

Від АТ «ПУМБ» надійшов відзив на скаргу, згідно якої вказувалося, що приватним виконавцем Кудрящовим Д.В. відкрито виконавчі провадження через 2 роки і 4 місяці після його повернення стягувачу, що не є порушенням норм Закону «Про виконавче провадження» щодо строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень, згідно яких він зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Щодо зміни найменування стягувача, то представник Банку зазначав, що рішенням річних Загальних зборів акціонерів Банку від 26.04.2018 року (протокол № 79) ПАТ «ПУМБ» змінено на АТ «ПУМБ» згідно із Законом України «Про акціонерні товариства», тобто проведено у відповідність з діючим законодавством, в свою чергу зміна типу акціонерного товариства не є зміною організаційно правової форми юридичної особи, що не призводить до зміни її ідентифікаторів: МФО, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ, та не призводить до переходу прав обов`язків іншої юридичної особи. Тому вищевказана зміна типу акціонерного товариства не підпадає під дію вимог п. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду скарги своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.,В в судове засіданні не з`явився, повідомлений про час та місце судового засідання своєчасно та належним чином.

АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву по розгляд скарги у їх відсутності.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Стаття 450 ЦПК України передбачає, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадовою особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Приватного виконавця, які належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документа, який повинен містити : 1) назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала; 2) дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дату народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.п.1, 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором № 6393281 від 27.05.2008 року у сумі 105168 доларів США 88 центів, що станом на 11.11.2013 року є еквівалентом 840614 грн. 85 коп., а також стягнуто судові витрати у розмірі 3441 грн.

Виконавчі листи отримані представником ПАТ «ПУМБ» 12.12.2013 року.

Представником АТ «ПУМБ» подано відзив на скаргу ОСОБА_1 , а також надано документи на обґрунтування своїх заперечень.

Так, згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2018 року виконавчий лист № 645/7287/13, виданий 12.12.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» грошової суми в розмірі 840614,85 грн. повернутий стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також згідно постанови від 24.04.2018 року виконавчий лист № 645/7287/13, виданий 12.12.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» грошової суми в розмірі 3441 грн. повернутий стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відомості щодо повернення виконавчих листів 24.04.2018 року також містяться у виконавчих листах в розділі відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, копії яких надані приватним виконавцем та представником АТ «ПУМБ».

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Ч.4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що строки пред`явлення вищевказаних виконавчих листів до виконання на момент звернення АТ «ПУМБ» до приватного виконавця, не сплив.

Що стосується інших доводів за скаргою.

Ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Представником Банку надано статут АТ «ПУМБ», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів, згідно якого Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк».

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство).

Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства (ч.1 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства»).

В абзаці 3 частини другої статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З аналізу зазначених положень убачається, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що АТ «ПУМБ» і ПАТ «ПУМБ» є однією і тією ж юридичною особою, тому відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.15 Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки суд прийшов до висновку про те, що дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень від 31.08.2020 року були законними і були спрямовані на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2013 року, яке в добровільному порядку боржником не виконувалось, з метою не порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення, гарантування його виконання та запобігання заподіяння шкоди стягувачу, що прямо передбачено Конституцією України та статтею 6 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд не вбачає в даному випадку свавільного втручання у права особи з боку приватного виконавця.

Зважаючи на викладене, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка, суд приходить до висновку про те, що дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. щодо винесення оскаржуваних постанов від 31.08.2020 року про відкриття виконавчих проваджень були правомірними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність протиправності в діях приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо винесення оскаржуваних постанов, підстави для визнання їх протиправними та скасування також відсутні.

Враховуючи викладене, суд визнає доводи скарги ОСОБА_1 необґрунтованими і відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 258-261,451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудрящова Дмитра Вячеславовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.10.2020 року.

Головуючий суддя: