У Х В А Л А

24 грудня 2020 року м. Київ

Справа № 824/150/19

Провадження: № 22-ск/824/28/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., вирішуючи питання про відкриття провадження

у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 806 193,40 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року позов ПАТ«Укрсоцбанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 806 193 грн 40 коп. та третейській збір в сумі 8 416 грн 93 коп.

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року.

Заява обґрунтована тим, що 19 серпня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_2 прийнято рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором кредиту в сумі 806 193,40 грн та третейський збір у сумі 8 416,93 грн. Зазначала, що вказане рішення безпосередньо стосується її прав та інтересів як особи, яка не брала участі у розгляді вказаної справи, оскільки вони

з ОСОБА_2 у період із 17 вересня 2005 року до 09 січня 2013 року перебували у шлюбі і саме у період шлюбу, 05 жовтня 2007 року, між її чоловіком

ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту

№ 834/18-27/35/7-169 на суму 83 798,00 дол. США з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04 жовтня 2022 року зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних. Відповідно до умов договору, кредит надавався на інвестування у будівництво будинку. У забезпечення виконання кредитного договору у цей же день між сторонами також було укладено іпотечний договір № 834/19-27/35/7-247, предметом якого, відповідно до договору про внесення змін № 1, стала квартира АДРЕСА_1 . Вона, будучи дружиною ОСОБА_2 , надавала свою згоду на укладення договорів кредиту та іпотеки, а тому, на підставі частини четвертої статті 65 СК України, зазначені договори були укладені в інтересах сім`ї та створювали обов`язки для кожного з подружжя, отже квартира, на яку звернуто стягнення за вказаним вище рішенням третейського суду, була придбана сторонами за час перебування у шлюбі за рахунок коштів, отриманих у спільних інтересах і, відповідно,

є спільним майном подружжя.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 19 серпня 2014 року у справі № 1091/14 за позовом

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд виходив із того, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про укладання кредитного та іпотечного договорів, які створювали обов`язки для кожного з подружжя, не була позбавлена можливості цікавитись та отримувати інформацію у будь-який не заборонений законом спосіб щодо свого майна

або щодо наслідків виконання/невиконання ОСОБА_2 зобов`язань

за кредитним договором, а тому зазначені нею обставини не змінюють встановлений законом строк для подачі заяви про скасування рішення третейського суду. Оскільки виконання судового рішення в порядку виконавчого провадження передбачає такі стадії як відкриття виконавчого провадження, опис та арешт майна, що підлягає стягненню, і як наслідок, вчинення таких дій - реалізація майна, яке підлягає стягненню, ОСОБА_1 , будучи власником квартири, не могла не знати про її арешт та подальшу реалізацію, що підтверджує безпідставність доводів заявниці щодо поважності пропуску нею строку для звернення до суду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 14 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до Київського апеляційного суду для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, Верховний Суд наголосив на тому, що суду слід з`ясувати, чи взагалі має ОСОБА_1 право на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 19 серпня 2014 року, чи дійсно вказаним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки . Окрім того, під час розгляду заяви ОСОБА_1 апеляційному суду слід взяти до уваги, що можливість оскарження рішення третейського суду залежить від наявності у особи, яка ініціює таке питання, прав та обов`язків, пов`язаних із предметом третейського розгляду, а враховуючи, що предметом третейського розгляду було стягнення з ОСОБА_2 , колишнього чоловіка ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Укрсоцбанк», а питання щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 третейським судом не вирішувалось, отже у зв`язку з вирішенням вказаного позову права ОСОБА_1 не зачіпались.

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Перевіряючи матеріали поданої заяви з урахуванням висновків Верховного Суду щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Аналогічна норма викладена у статті 352 ЦПК України.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 806 193 грн 40 коп. та третейській збір в сумі 8 416 грн 93 коп.

Тобто, вказаним рішенням вирішувалось питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , колишнього чоловіка ОСОБА_1 , за договором кредиту, питання щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 третейським судом не вирішувалось.

Отже, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року жодним чином не стосується прав, інтересів та обов`язків заявниці в контексті порушення її права користування житловим приміщенням внаслідок реалізації предмета іпотеки (квартири АДРЕСА_1 ) в межах виконавчого провадження.

Оскільки, в контексті положень ч. 1 ст. 454 ЦПК України, заявниця не є особою, яка не брала участі у справі, та щодо прав та обов`язків якої третейським судом вирішено питання, права звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 не має.

Суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1-3 і 6 частини першої статті 186 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу оскаржено (оспорено) з підстав, не передбачених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 8 ст. 454 ЦПК України).

Оскільки цивільно-процесуальним законом чітко визначені підстави для відмови у відкритті провадження, заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року підлягає поверненню.

Керуючись ст. 454 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1091/14 від 19 серпня 2014 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з часу її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя Т.О. Невідома