ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/576/20 Номер провадження 22-ц/814/1706/20Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім", Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області, ухвалене 28 травня 2020 року у складі судді Потетія А.Г.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» 78 530,00 грн. матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу; 3202,80 грн. витрат з оплати проведеного експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру заподіяного матеріального збитку; 1 040,00 грн. витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу до стоянки та з оплатою послуг стоянки, а з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області 49 779,70 грн. у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 10 серпня 2019 працівник Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 , керуючи службовим транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. М. Бірюзова та вул. Гожулівська в м. Полтава по другорядній дорозі по вул. Гожулівська в напрямку вул. М. Бірюзова, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 («Дати дорогу) та допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, що рухався по головній дорозі по вул. М. Бірюзова в напрямку вул. Ковпака.

Внаслідок ДТП вище вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема було пошкоджено автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Вказував, що згідно висновку експерта № 1532, складеного 08 листопада 2019 року експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 10.08.2019 року складала 78 530,00 грн.

Вважає, що у зв`язку із пошкодженням його майна, йому було заподіяно моральну шкоду на суму 10 000 грн.

Зазначав, що внаслідок ДТП заподіяно також шкоди його здоров`ю у вигляді гострої закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки, у зв`язку з чим йому заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 4 626,30 грн. та моральної шкоди у розмірі 40 000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 84 196,30 гривень, що складається: 78 530,00 грн. матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу; 800,00 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу до стоянки; 240,00 грн. плати за послуги стоянки; 1391,00 грн. мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача; 3015,00 грн. не отриманих доходів у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; 220,30 грн. моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили ОСОБА_1 та Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні на його користь витрат на проведення експертного дослідження та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення відповідних вимог, та змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, стягнувши на його користь 49 779,70 грн.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та судового збору у розмірі 10,02 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні відповідних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 84 196,30 гривень сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2019 року близько 23 год. 45 хв. працівник Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 , керуючи службовим транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. М. Бірюзова та вул. Гожулівська в м. Полтава по другорядній дорозі по вул. Гожулівська в напрямку вул. М.Б ірюзова, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі по вул. М. Бірюзова в напрямку вул. Ковпака.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вище вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема було пошкоджено автомобіль «Opel Vectra», д.р.з. НОМЕР_2 , який належить позивачеві на праві власності.

Крім того, внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді гострої закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки. Згідно копії листка непрацездатності серії АДЦ НОМЕР_3 090500 позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 12 серпня 2019 року по 21 серпня 2019 року включно.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 16.11,2.1,10.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

На момент скоєння ДТП працівник Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 виконував свої службові обов`язки та керував службовим транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з НОМЕР_1 , який належить Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 року у справі № 552/4594/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова Київського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 року у справі № 552/4594/19 набрала законної сили 06 грудня 2019 року.

За заявою ОСОБА_1 було проведено автотоварознавче дослідження експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Балинським Є.О та складено висновок експерта № 1532 від 08 листопада 2020 року.

Як вбачається зі змісту квитанції № 0.0..1 від 25 жовтня 2019 року та листа АТ КБ «ПриватБанк» від 04 лютого 2020 року (а.с. 45-46), ОСОБА_1 здійснено оплату проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 3 202,80 грн.

Колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» витрат ОСОБА_1 на проведення експертного дослідження.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Таким чином, законодавство відносить до судових витрат витрати із проведення експертного висновку на замовлення сторони.

Вищенаведеними доказами достовірно підтверджується факт та розмір витрат ОСОБА_1 на проведення експертного дослідження, тому відповідні витрати мають бути відшкодовані відповідачем.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині відмови у стягненні на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Окрім того, колегія суддів не погоджується зі здійсненою місцевим судом оцінкою моральної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок ДТП.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги принципів розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верхового суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Місцевим судом не будо дотримано вказаних вимог під час визначення розміру моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок ушкодження здоров`я та пошкодження його майна.

Моральна шкода, яка заподіяна ОСОБА_1 , як безпосередньому учаснику ДТП, полягає в тому, що внаслідок зіткнення транспортних засобів він відчував шок та страх, а також фізичний біль, пов`язаний із отриманими травмами.

Факт ДТП та отримання позивачем ушкодження здоров`я підтверджується доказами по справі та не спростовується відповідачами, а тому похідні факти, такі як шок, страх та фізичний біль не підлягають доказуванню.

Тривале лікування та втрата можливості повноцінного використання своєї власності (пошкодженого автомобіля) вплинула на зміну усталеного способу життя ОСОБА_1 , що неминуче тягне за собою моральні страждання.

Колегія суддів вважає, що принципам розумності та справедливості відповідає відшкодування моральної шкоди на суму 25 000 грн., з яких 20 000 грн. пов`язані із моральними стражданнями у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а 5 000 грн. пов`язані із моральними стражданнями через пошкодження майна позивача.

Враховуючи, що страховиком підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 220,30 грн., то з Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 24 779,70 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення місцевого суду у відповідній частині.

Відповідно до ч. 14 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, внаслідок подання апеляційної скарги було пронесено судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу розмірі 1391,60 грн. та 2 102 грн. відповідно.

Враховуючи, що позовні вимоги, пред`явлені до Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області задоволено на 50 %, то із вказаного відповідача підлягає стягненню на користь позивача відшкодування судових витрат у загальному розмірі 1746,50 грн.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 379, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2020 року в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертного дослідження скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 3 202,80 грн.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2020 року в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 змінити.

Стягнути з Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 24 779,70 грн.

Змінити розподіл судових витрат в частині відшкодування Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області судових витрат, понесених ОСОБА_1 .

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 746,50 грн.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль