Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані у спірному житловому приміщенні за згодою власника у січні 2018 р.,проте фактично у квартирі не мешкають як до,так і після реєстрації,яка мала формальний характер.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідачів,які не користуються спірним житлом без поважних причин понад встановлені законом строки,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю,позивач просить суд визнати відповідачів такими,що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Коляда А.С. наполягала на задоволенні позову,зазначивши,що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються членам сім`ї ОСОБА_1 (колишній зять та онук відповідно)як власника спірного житла,за її згодою у січні 2018 р.були зареєстровані у спірній квартирі,проте задовго до реєстрації,яка мала формальний характер,вони добровільно виїхали з квартири з усіма належними речами,з того часу відносин з ними позивач не підтримує ,родинний зв`язок втрачений.

Відповідачі в судове засідання не з`явились без повідомлення причин,викликалися за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляли,відзив на позов не подавали.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серія та номер: НОМЕР_1 ,виданого 01.06.1993 р.підприємством «Мотор-Січ»,свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2006 р.,виданого П`ятою Запорізькою державною нотконторою,позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,про що надано витяг.

З наведеного суд встановив,що позивачка набула право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб, та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

В спірному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 19.01.2018 р.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради .

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин.

Свідок ОСОБА_4 в суді показала,що кВ. АДРЕСА_1 є власністю її матері ОСОБА_1 ,де вони наразі мешкають разом.У 2009 р.її колишній чоловік ОСОБА_2 з квартири пішов з усіма речами,син ОСОБА_3 після одруження більше 5 років у квартирі не мешкає. В січні 2018 р.на прохання відповідачів ОСОБА_1 їх формально прописала з умовою,що протягом кількох місяців вони добровільно припинять реєстрацію,проте до цього часу відповідачі залишаються зареєстрованими,що покладає на позивача додатковий тягар витрат по утриманню житла,в чому відповідачі участі не приймають.

Свідок ОСОБА_5 в суді показала,що є сусідкою сім`ї позивачки,знає її сім`ю з 1976 р. Колишнього зятя позивачки ОСОБА_2 не бачила у спірному житловому приміщенні більше 10 років, онук ОСОБА_3 не мешкає у квартирі з бабусею та матір`ю щонайменше 5 років,не підтримує з родиною контактів,їх рішення обрати для себе інше житло було добровільним,проте оплачувати квартиру вони ОСОБА_1 не допомагають.

З досліджених доказів суд встановив,що відповідачі ,хоча і були зареєстровані у квартирі за згодою позивачки-власника спірного житла,більше встановленого законом строку не користуються цим житлом без поважних причин,звільнили його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядилися своїм правом щодо цього майна.

Встановлені судом обставини не спростовані відповідачами під час судового розгляду справи.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачами після спливу визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,їх реєстрація у спірній квартирі створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,втратившими право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко