Ухвала

24 липня 2020 року

місто Київ

справа № 607/10167/19

провадження № 61-7495ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 99 336, 40 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційним судом від 11 березня 2020 року, позов задоволено.

Скасовано наказ (розпорядження) АТ «Українська залізниця» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» від 29 березня 2019 року № 75/ос про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 з 31 березня 2019 року звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщини-Івано-Пусте) на підставі пункту 1 статті 40 Кодексів закону про працю України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщини-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця».

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 березня 2019 року до 12 листопада 2019 року включно, у сумі 99 336, 40 грн.

Рішення суду першої інстанції, в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у розмірі 12 817, 60 грн, допущено до негайного виконання.

Здійснено розподіл судових витрат.

ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

АТ «Українська залізниця» 27 квітня 2020 року звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалами Верховного Суду від 08 травня 2020 року та від 16 червня2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.

У липні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, подано виправлену касаційну скаргу в якій заявником уточнено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначено, що такі рішення оскаржуються на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд з`ясував, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Так, заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11, від 18 березня 2015 року у справі № 6-29цс15, постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 753/3889/17 (провадження № 61-34640св18), 24 липня 2019 року у справі № 760/101000/15-ц (провадження № 61-15583св18).

Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявником рішень судів першої та апеляційної інстанцій ним зазначена та підстава, яка згадана у пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

IV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

До касаційної скарги заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зокрема, рішення апеляційної інстанції, яке ухвалено 11 березня 2020 року, повний текст складено 16 березня 2020 року, отримано заявником 30 березня 2020 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої наведеної статті строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ураховуючи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 11 березня 2020 року, повний текст виготовлено 16 березня 2020 року, копію зазначеного рішення заявником отримано 30 березня 2020 року, закінчення тридцятиденного строку на касаційне оскарження такого рішення припадає на період дії карантину в Україні.

Верховний Суд відмовляє у поновленні строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, оскільки такий строк продовжено в силу закону, що не потребує ухвалення з цього приводу окремого процесуального рішення цим судом.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у поновленні Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/10167/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 серпня 2020 року.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко