Провадження № 2/752/575/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Воробйова І.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 29.07.2017 о 03 год. 45 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , в м. Києві по просп. Голосіївський, 126, скоїв наїзд на автомобіль «Infiniti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить мені на праві власності, у результаті чого автомобіль позивача було пошкоджено. З матеріалів адміністративного матеріалу вбачається, що на момент скоєння злочину ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з ПП «Інтергейтс», власником якого є ОСОБА_5 , також ОСОБА_5 , згідно реєстраційних документів є власником автомобіля «Volswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. Щодо матеріальної шкоди позивач зазначає, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно звіту № 07/08/17 від 10.08.21017 «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Infiniti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 29.07.2017 року складає 461649,45 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 461649,45 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн; стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2017, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 08.05.2018 прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 26.06.2018 закрити підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 393 від 28.05.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І.

В червні 2020 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю.

Позивач та його представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про ас, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника не напрвив.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_5 . Пояснив, що 29.07.2017 зранку зателефонували працівники поліції та повідомили, що автомобіль відповідача ОСОБА_5 знаходиться на штрафному майданчику. Там йому повідомили, що о 3 год ночі було здіснено дорожньо-транспортну пригоду. Автомобіль був викрадений. Підтверджень того, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з фірмою «Інтергейтс» не має.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти.

Судом встановлено, що 29.07.2017 о 03 год 45 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по просп. Голосіївському, 126 під час керування не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Інфініті», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортного засобу, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.п. 2.3.б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2017 справа № 752/20907/17 визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_6 у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки «Інфініті», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як зазначає позивач, з матеріалів адміністративного матеріалу вбачається, що на момент скоєння злочину ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з ПП «Інтергейтс», власником якого є ОСОБА_5 , також ОСОБА_5 , згідно реєстраційних документів є власником автомобіля «Volswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Позивачем не вказано і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження в наслідок дорожньо-транспортній пригоді 29.07.2017.

Згідно п.1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно звіту № 07/08/17 від 10.08.21017 «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Infiniti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 29.07.2017 року складає 461649,45 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав жодного належного та допустимого доказу наявності трудових відносин між відповідачем ПП «Інтергрейтс», директором якої являється відповідач ОСОБА_5 з особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, на користь позивача, як власника пошкодженого транспортного засобу з відповідачів, не підлягає стягненню матеріальна шкода, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру заподіяних потерпілому фізичних і моральних страждань, а також ступеня вини заподіювача шкоди у випадках, коли вина є підставою відшкодування шкоди. При визначенні розміру компенсації шкоди повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості. Характер фізичних і моральних страждань оцінюється судом з урахуванням фактичних обставин, при яких була заподіяна моральна шкода, та індивідуальних особливостей потерпілого (стаття 23 ЦК України, пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Доводи позивача про те, що пошкоджений автомобіль не могли використовувати, що створювало незручності для позивача, судом відхиляються, оскільки компенсація моральної шкоди не направлена на відновлення майнових втрат позивача і не замінює собою відшкодування майнової шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд також враховує, що позивач не пов`язує розмір моральної шкоди із заподіянням в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди його здоров`ю.

Таким чином, з урахуванням характеру і наслідків допущеного відповідачем ОСОБА_4 порушення прав позивача, вимог розумності і справедливості, суд доходить до висновку, що з відповідачів не підлягає стягненню компенсація моральної шкоди.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.Ю.Мазур