Номер провадження: 22-ц/813/8085/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д, Драгомерецького М.М. Ухвалою від 03.09.2020 року апеляційна скарга була залишена без руху.

Разом з тим, в процесі виготовлення повного тексту вищенаведеної ухвали була допущена описка, таким чином, виникла необхідність виправити допущену описку в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали.

Згідно зі ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Дослідивши матеріали справи, ухвалу від 03.09.2020 року, зважаючи на стадію розгляду справи, апеляційний суд дійшов до висновку щодо необхідності виправити допущену описку та внести зміни в мотивувальну та резолютивну частини ухвали судді Одеського апеляційного суду Дрішлюка А.І. від 03.09.20020 року.

З матеріалів справи вбачається, що в мотивувальній частині ухвали від 03.09.2020 року зазначено: «05 серпня 2020 року директор Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Абрамова Є.Г. подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення прийнято в результаті невірного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного та необґрунтованого вирішення справи, з наступних підстав. Суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у попередній редакції, що на момент вчинення реєстраційних дій -2019 рік втратила чинність Також звертає увагу на хибність висновку суду першої інстанції щодо протиправності зняття з реєстрації місця проживання Позивачів без рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, оскільки на підставі отриманої Інформації з Державного реєстру прав у адміністраторів Департаменту є можливість встановити послідовність переходу права власності між усіма власниками житла, що дозволяє встановити факт втрати права користування цим житловим приміщенням попередніми власниками, так зважаючи на державну реєстрацію права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на предмет іпотеки: нерухоме майно, квартиру, загальною площею (кв.м): 63,8, житловою площею (кв.м): 38.9 у Департаменту були всі підстави для зняття з реєстрації місця проживання попередніх власників такого житла. Судом першої інстанції не враховано, що зняття з реєстрації проживання колишніх власників є реалізацією новим власником свого права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Окрім того, апелянт зазначив про недоречність посилань суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №820/6316/15, підкреслюючи, що у зразковій справі єдиним документом що надався на підтвердження припинення права власності було свідоцтво про право власності, про недостатність якого і зазначив Верховний Суд, жодних висновків щодо витягу з Реєстру вищенаведена постанова не містить. Апелянт також зазначає, що реєстрація права власності є лише фактом, що підтверджує місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на права особи, а тим паче не має відношення до втручання у права на житло з боку Департаменту, як зазначено у оскаржуваному рішення суду. На підставі викладеного просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову (а.с. 201-212). На момент надходження апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду виникла неможливість розподілу справ між суддями судової палати з розгляду цивільних справ, яка тривала з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року (протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями в матеріалах справи), що обумовлено недостатньою кількістю суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15) та перебуванням суддів у відпустці та на лікарняному. 28 серпня 2020 року з`явилася можливість автоматизованого розподілу справ, в зв`язку з чим судді Дрішлюку А.І. було розподілено 156 цивільних справ (довідка міститься в матеріалах справи), що виключає фізичну можливість опрацювати їх в строк визначений ст. 354 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення Малиновського районного суду м. Одеси було складено 15 липня 2020 року. Апеляційну скаргу апелянт подала до Малиновського районного суду м. Одеси 05 серпня 2020 року. Таким чином суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено не було. Разом з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам 356 ЦПК України. Так на виконання положень п.9 ч.2 ст. 365 ЦПК України апеляційна скарга містить перелік документів та інших матеріалів, що додаються, а саме: платіжне доручення про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги від 21.07.2020 р. №352; копія рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 по справ №522/20762/19; копія розпорядження №413К від 06.04.2015 року про призначення ОСОБА_5 на посаду директора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. Втім наведених вище додатків апеляційна скарга не містить. Відтак, у порушення, п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України: апелянт не надав докази підтвердження сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921,00 грн. Згідно з пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Отже, апелянту необхідно здійснити сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3 457,80 грн. (768,4*3*150%)».

Вищенаведене було помилково зазначено замість правильного: «06 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з апеляційною скаргою на рішення від 09 липня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення таким, що було ухвалено з чисельними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на обізнаність відповідача про подану ОСОБА_2 позовну заяву хибними, звертає увагу, що факт звернення когось до суду є лише проявом реалізації права на судовий захист та не призводить до настання будь-яких наслідків, тим паче не створює обмежень у розпорядженні майном належне особам. Про існування ухвали ж суду про забезпечення позову на момент вчинення договору купівлі-продажу від 04 серпня 2018 року ОСОБА_1 відомо не було. Окрім того, апелянт вважає, що посилання суду на вищенаведені обставини як на мотиви задоволення позову виходять за межі позову. Також суд першої інстанції не прийняв до увагу надання позивачем згоди на відчуження спірної квартири у формі нотаріально посвідченої заяви, а також суперечливість поведінки позивачки, що проявилась у формі заяви про відмову від продажу квартири, яка на думку апелянта є недобросовісною. Апелянт вважає, що наведена заява не створює жодних прав та обов`язків для сторін правочину, нотаріальна посвідчена згода позивачки скасована не була, відтак взагалі сумнівним є порушення прав позивачки відповідним договором купівлі-продажу. Також представник ОСОБА_1 посилається на безпідставність незастосування судом першої інстанції строку позовної давності до вимог щодо спірного автомобіля, оскілки обізнаність позивача про порушення її прав презюмується, а неможливість її довідатись про відповідне порушення ОСОБА_2 доведено не було. Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на приписи законодавства, відповідно до яких у даному транспортний засіб не може бути визнано власність одного з подружжя, оскільки він є спільною сумісною власністю, а відтак підлягає поділу. На підставі викладеного просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, позов ОСОБА_1 задовольнити (а.с.170-180).

На момент надходження апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду виникла неможливість розподілу справ між суддями судової палати з розгляду цивільних справ, яка тривала з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року (протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями в матеріалах справи), що обумовлено недостатньою кількістю суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15) та перебуванням суддів у відпустці та на лікарняному.

28 серпня 2020 року з`явилася можливість автоматизованого розподілу справ, в зв`язку з чим судді Дрішлюку А.І. було розподілено 156 цивільних справ (довідка міститься в матеріалах справи), що виключає фізичну можливість опрацювати їх в строк визначений ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси було складено 20 липня 2020 року. Апеляційну скаргу апелянт подав до Приморського районного суду м. Одеси 06 серпня 2020 року. Таким чином суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено не було.

Разом з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам 356 ЦПК України.

Згідно з пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається із доданого до апеляційної скарги платіжного доручення апелянтом було сплачено 13 215 грн. судового збору, що становить 150% судового збору, сплаченого ОСОБА_2 при поданні позовної заяви. Однак, зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення оскаржується апелянтом не тільки в частині задоволення позову ОСОБА_2 , а і в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , апелянту необхідно було здійснити сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 18 249,38 грн. (8 810 +2 237,50)*150%.

Відтак апелянту необхідно доплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 356. 25 ((8 810 +2 237,50)*150%.) 13 215)».

З матеріалів справи вбачається, що в резолютивній частині ухвали від 03.09.2020 року помилково зазначено: «Апеляційну скаргу директора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Абрамової Євгенії Георгіївни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.», замість правильного: «Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.».

Таким чином, враховуючи вище зазначене, оскільки в ухвалі судді Одеського апеляційного суду Дрішлюка А.І. від 03.09.2020 рокубула допущена технічна помилка через використання чернетки іншого процесуального документу, суд вирішив виправити допущену помилку та внести виправлення в вищевказану ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 269, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Виправити описку в резолютивній частині тексту ухвали судді Одеського апеляційного суду Дрішлюка А.І. від 03 вересня 2020 рокувказавши правильно у мотивувальній частині: «06 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з апеляційною скаргою на рішення від 09 липня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення таким, що було ухвалено з чисельними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на обізнаність відповідача про подану ОСОБА_2 позовну заяву хибними, звертає увагу, що факт звернення когось до суду є лише проявом реалізації права на судовий захист та не призводить до настання будь-яких наслідків, тим паче не створює обмежень у розпорядженні майном належне особам. Про існування ухвали ж суду про забезпечення позову на момент вчинення договору купівлі-продажу від 04 серпня 2018 року ОСОБА_1 відомо не було. Окрім того, апелянт вважає, що посилання суду на вищенаведені обставини як на мотиви задоволення позову виходять за межі позову. Також суд першої інстанції не прийняв до увагу надання позивачем згоди на відчуження спірної квартири у формі нотаріально посвідченої заяви, а також суперечливість поведінки позивачки, що проявилась у формі заяви про відмову від продажу квартири, яка на думку апелянта є недобросовісною. Апелянт вважає, що наведена заява не створює жодних прав та обов`язків для сторін правочину, нотаріальна посвідчена згода позивачки скасована не була, відтак взагалі сумнівним є порушення прав позивачки відповідним договором купівлі-продажу. Також представник ОСОБА_1 посилається на безпідставність незастосування судом першої інстанції строку позовної давності до вимог щодо спірного автомобіля, оскілки обізнаність позивача про порушення її прав презюмується, а неможливість її довідатись про відповідне порушення ОСОБА_2 доведено не було. Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на приписи законодавства, відповідно до яких у даному транспортний засіб не може бути визнано власність одного з подружжя, оскільки він є спільною сумісною власністю, а відтак підлягає поділу. На підставі викладеного просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_10 відмовити у повному обсязі, позов ОСОБА_1 задовольнити (а.с.170-180).

На момент надходження апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду виникла неможливість розподілу справ між суддями судової палати з розгляду цивільних справ, яка тривала з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року (протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями в матеріалах справи), що обумовлено недостатньою кількістю суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15) та перебуванням суддів у відпустці та на лікарняному.

28 серпня 2020 року з`явилася можливість автоматизованого розподілу справ, в зв`язку з чим судді Дрішлюку А.І. було розподілено 156 цивільних справ (довідка міститься в матеріалах справи), що виключає фізичну можливість опрацювати їх в строк визначений ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси було складено 20 липня 2020 року. Апеляційну скаргу апелянт подав до Приморського районного суду м. Одеси 06 серпня 2020 року. Таким чином суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено не було.

Разом з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам 356 ЦПК України.

Згідно з пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається із доданого до апеляційної скарги платіжного доручення апелянтом було сплачено 13 215 грн. судового збору, що становить 150% судового збору, сплаченого ОСОБА_10 при поданні позовної заяви. Однак, зважаючи на те, що судове рішення оскаржується апелянтом не тільки в частині задоволення позову ОСОБА_2 , а і в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , апелянту необхідно було здійснити сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 18 249,38 грн. (8 810 +2 237,50)*150%.

Відтак апелянту необхідно доплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 356. 25 ((8 810 +2 237,50)*150%.) 13 215)».

Виправити описку в резолютивній частині тексту ухвали судді Одеського апеляційного суду Дрішлюка А.І. від 03 вересня 2020 рокувказавши правильно у резолютивній частині: «Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк