Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3228/20
номер провадження 2/215/2309/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Коломійчук К.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №215/3228/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 01.09.1977р. по 31.07.2019р. працював водієм автотранспортних засобів у Товаристві, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійну хворобу, а саме вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим енцефалопатією з антено-вестибулярним синдромом, гіпертензійно-лікворним синдромом, вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, радикулопатією попереково-крижовою та шийною з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом, деформуючим остеоартрозом з періартрозами ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром.

Висновком МСЕК від 21.05.2020р. йому вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% та третю групу інвалідності, безстроково.

У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються його нормальні життєві зв`язки, змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він змушений постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я.

Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 190 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності також зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки позивач та відповідач про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності.

Ухвалою суду від 09.06.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

07.06.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Також наявність моральних страждань позивача не може доводитись ні актом розслідування хронічного професійного захворювання, ні довідками МСЕК та виписними епікрізами, оскільки надані позивачем письмові докази підтверджують лише ті обставини, які не оспорюються відповідачем, однак не дають можливості суду встановити дійсний розмір заподіяної йому моральної шкоди та визначити еквівалентний розмір її відшкодування.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 01.09.1977р. по 28.04.1979р., з 05.08.1981р. по 03.06.1999р., з 22.11.1999р. по 03.08.2001р. та з 08.08.2001р. по 31.07.2019р. працював у Товаристві на посадах учнем слюсаря по ремонту автомобілів, слюсарем по ремонту автомобілів, водієм автомобіля, в тому числі по вивезенню гірничої маси, 31.07.2019р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 6-11).

Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 27 березня 2020 року комісією та затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці Катченко В.Є. 27 березня 2020 року, місце складання місто Кривий Ріг, найменування підприємства ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , у хворого ОСОБА_1 , професія (посада) водій автотранспортних засобів код - 003:2010; стаж роботи: загальний - 41 рік 01 місяць, за професією 37 років 10 місяців, у цьому цеху в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 07 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.01.2019р. за №2/4.6-1, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014р. №248, умови праці водія автотранспортних засобів в кар`єрі гірничотранспортного цеху № 2 ОСОБА_1 відносяться: - за вмістом хімічних речовин в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за вмістом пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації загальної до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Діагноз: 1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладнений енцефалопатією з астено-вестибулярним синдромом, гіпертензійно-лікворним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, радикулопатією попереково-крижовою L5, S1 та шийною С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом з періартрозами ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром. Код 75.2.

У п. 17 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи водієм автотранспортних засобів в кар`єрі гірничотранспортного цеху №2, технологічної колони автомобілів № 1 ОСОБА_1 виконував вивезення великовантажним автомобілем гірничої маси з кар`єру та технічне обслуговування автомобіля, керування автомобілем та його підйомним механізмом, ліквідацію несправностей, які траплялися під час роботи на лінії.

При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування підпадав під вплив загальної вібрації, параметри якої перевищували допустимий рівень.

Причини виникнення професійного захворювання у п. 18 Акта зазначено: еквівалентний рівень віброприскорення перевищує допустимий на 4 дБ (69дБ при ГДР 65ДБ згідно ДСН 3.3.6.039-99.

У пункті 19 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 37 років 05 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. (а.с. 12-16).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до довідки огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12ААА №079008 ОСОБА_1 , дата огляду 21.05.2020р., група інвалідності третя, огляд первинний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60% - вібраційна хвороба, з 12.05.2020р. безстроково. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, напівжорсткий поперек. корсет (а.с. 17).

У копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААБ №627016 вказано, ОСОБА_1 , дата огляду 21.05.2020р., огляд первинний, група інвалідності третя з 12.05.2020р., професійне захворювання, безстроково (а.с. 17).

ОСОБА_1 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується виписками - епікризами (а.с. 18-27).

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманого професійного захворювання ОСОБА_1 , багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 22 років 07 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 60%, третю групу інвалідності, яка встановлена безстроково, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, постійний стійкий біль та обмеження рухів у шийному, поперековому відділах хребта, порушення ходи, чутливість до холоду, часті судоми гомілкових м`язів, частий головний біль, загальну слабкість, постійну потребу у лікуванні та прийманні ліків, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, напівжорсткий поперек. корсет.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК», також доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 90 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача 190 000 грн., належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Позивач звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 900,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 900,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження: 50079, м. Кривий Ріг.

Судовий збір на користь держави - стягувач Державна судова адміністрація України, , місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601). Реквізити: отримувач - ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ)-37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2020 року.

Суддя: