Справа № 175/3189/18-ц
Провадження № 2/175/1012/18
У Х В А Л А

22 липня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Кравченко А.А.

розглянув у судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Поляруш О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Поляруш О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадкування.

22 липня 2020 року до суду надійшла заява адвоката відповідача ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 про визнання причини неявки у судове засідання позивачки ОСОБА_1 та її адвоката не поважними та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з заявою адвоката відповідача, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що ухвалою від 21 вересня 2018 року судом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.32-33), про що повідомлено сторони. У судовому засіданні від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

У судове засідання 12 серпня 2019 року на 11-00 год. належним чином повідомлена про розгляд справи позивачка, що підтверджується її підписом в розписці-повідомленні про дату розгляду справи (а.с.85), не з`явилася. Не з`явилася ОСОБА_1 і у судове засідання призначене на 31 жовтня 2019 року про яке вона була повідомлена належним чином, що підтверджується її підписом в розписці-повідомленні про дату розгляду справи (а.с.148), а її адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.157-158).

У судове засідання 10 грудня 2019 року на 11-45 год. належним чином повідомлений про розгляд справи адвокат позивачки ОСОБА_6 В. ОСОБА_7 , що підтверджується його підписом в розписці-повідомленні про дату розгляду справи (а.с.167), не з`явився, позивачка ОСОБА_1 подала до суду 09.12.2019 року клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.169).

У судове засідання 17 березня 2020 року на 11-00 год. належним чином повідомлений про розгляд справи адвокат позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується телефонограмою (а.с.172) не з`явився, позивачка ОСОБА_1 подала до суду 17.03.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з отриманням правової допомоги (а.с.174), але підтверджуючих документів поважності причини відкладення судового засідання суду не надала.

У судове засідання 19 травня 2020 року на 15-00 год. належним чином повідомлена про розгляд справи позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується заявкою та довідкою про доставку смс-повідомлення (а.с.а.с.175,177) не з`явилася, подала до суду 19.05.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку із запровадженням карантину через пандемію коронавірусу SARS-CoV-2 (а.с.179).

У судове засідання 22 липня 2020 року на 11-00 год. належним чином повідомлена про розгляд справи позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується телефонограмою (а.с.182) не з`явилася, подала до суду 20.07.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку із запровадженням карантину через пандемію коронавірусу SARS-CoV-2 (а.с.183).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та його адвокат були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, однак повторно без поважних причин не з`явилися до судового засідання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Загальнообов`язкові процесуальні правила ст. 223 ЦПК України є свого роду формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них іманентно презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані не те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору (Подібну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року, справа №9901/949/18).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зважає на те, що запроваджений карантин на території Дніпропетровської області значно пом`якшено, а заборонні заходи знято, що обумовлено тривалою безперервною відсутністю нових випадків захворювань на коронавірус SARS-CoV-2.

Залишаючи позов без розгляду, суд також зважає на недотримання позивачкою, її адвокатом принципу добросовісності, закріпленого у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно з вимогами ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007). Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У подібній правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду у постановівід 05.06.2018, ухваленій у справі №338/180/17, було застосовано доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії позивачки, яка ініціювала спір у суді і згодом обрала пасивний спосіб поведінки, містять ознаки недобросовісності.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Закріплене п. 1 ст. 6 Конвенції право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені вчиняти дії, необхідні для захисту проти вимог позивача. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 «Пономарьов проти України»).

Суд встановив, що розглядати позовні вимоги за наявності матеріалів без участі позивачки та/або її адвоката неможливо, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надходило, належним чином повідомлена позивачка в судове засідання не з`явилася без поважних причин повторно, тому суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв?язку з неявкою позивача та/або її адвоката.

Керуючись ст. 44, 223, 257, 258, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Поляруш О.П. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадкування - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду із позовом повторно після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.