Провадження № 22-ц/812/1738/20 Суддя суду першої інстанції Томашевський О.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Миколаїв Справа № 478/1142/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження, постановлену суддею Томашевським О.О., в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, про визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, в якій просив суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Дімітрова Казанківського району Миколаївської області площею 9,37 га (кадастровий номер :01:000:0047), вартістю 62 500 грн. за межами населеного пункту Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області.

Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що 23 січня 2017 року Казанківським районним судом Миколаївської області було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та Дмитрівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, за якою сторони погодили визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 9,37 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території колишнього КСП ім. Дімітрова Казанківського району Миколаївської області та провадження у справі закрито.

Після звернення ОСОБА_1 до Казанківського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеної ухвали місцевого суду було з`ясовано, що із-за відсутності будь-якої вимоги майнового або немайнового характеру у виконавчої служби були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та примусового виконання ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року.

На теперішній час у зв`язку з децентралізацією влади змінився боржник, а тому виконання ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року неможливе із-за припинення діяльності боржника Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та передачею землі у власність Казанківської селищної ради Миколаївської області.

Крім того, 22 лютого 2018 року селищний голова Казанківської селищної ради ОСОБА_2 затвердив викопіювання земельної ділянки площею 9,37 га за кадастровим № :01:000:047 за межами населеного пункту с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області.

Ці обставини, на думку позивача дають підстави для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2020 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що є ухвала суду про закриття провадження у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання по суті.

Скаргу мотивовано тим, що справа, на яку посилається суд, в розумінні ч. 1 ст. 255 ЦПК України не закривалася, а ухвала постановлена Казанківським районним судом Миколаївської області від 23 січня 2017 року не підлягає виконанню в розумінні абз. 2 п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також обставини, викладені в оскаржуваній ухвалі суду, не відповідають змісту ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018 року, якою йому було відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення або роз`яснення судового рішення від 23 січня 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області доводи апеляційної скарги не визнало, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просило залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу районного суду без змін.

Предметом позову у даній справі є визнання права власності на земельну частку (пай) в розмірі 9, 37 га, яка розташована на території колишнього КСП імені Дімітрова Казанківського району Миколаївської області (в межах території колишнього КСП ім. Дімітрова Казанківського району Миколаївської області). Такий самий предмет позову був у справі, по якій затверджено мирову угоду.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання представника позивача ОСОБА_3 про перерву в судовому засіданні при наявності такої можливості та призначення розгляду справи на іншу дату з огляду на те, що представник приймає участь в інших судових процесах, колегія суддів не задовольняє, оскільки зазначені причини неявки в судове засідання будь-якими документами не підтверджено. За такого відповідно до приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу без участі сторін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. ЦПК України встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

За змістом п. 2 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Відмова у відкритті провадження, серед іншого, можлива за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, необхідність застосування п. 2 ч. 1ст. 186 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Однією з засад цивільного процесу є положення про те, що з конкретним позовом до суду можна звертатися лише один раз.

Зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення суду, що набрало законної сили. У цих випадках спір остаточно вирішено судом і повторне звернення до суду не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що у цивільній справі № 478/2600/16-ц (провадження № 2/478/111/2017) за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділу Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області, про визнання права на земельну частку (пай), ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року було визнано мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем Дмитрівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області.

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, про визнання права власності на земельну частку (пай).

Таким чином, у цивільній справі, на яку посилається районний суд, відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 у даній цивільній справі, наявний іншій склад учасників цивільного процесу, отже відповідачем та третьою особою були інші особи, оскільки Казанківська селищна рада Казанківського району Миколаївської області не була відповідачем, а Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області - третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Отже склад учасників справи не співпадає зі складом учасників справи, провадження за якою було закрито.

При цьому суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що Казанківська селищна рада є правонаступником Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та позивачу необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання.

Однак, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно з пунктами 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З аналізу наведених норм процесуального права колегія суддів зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, про визнання права власності на земельну частку (пай).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, на думку колегії суддів, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, вважаючи, що судом було вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той же самий предмет та із тих самих підстав вирішено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення місцевого суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З аналізу положень ст. 141 ЦПК України, яка визначає розподіл судових витрат між сторонами, витрати, що понесені стороною при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі, підлягають відшкодуванню лише при вирішені спору по суті, а тому правові підстави для розподілу судових витрат ОСОБА_1 щодо сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2020 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, про визнання права власності на земельну частку (пай), для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.