УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі судді:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Дану заяву обґрунтовує тим, що він в 29.07.2020 р. передав ОСОБА_2 кошти в сумі 7220 доларів США (еквівалентно 200000 грн. станом на дату передачі коштів) в рахунок майбутнього укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за тією ж адресою. Однак договори купівлі продажу ОСОБА_2 не укладає та не повертає отримані ним в рахунок авансу кошти, що змусило ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом про примусове стягнення переданого ОСОБА_2 авансу. Оскільки ОСОБА_2 не повернув дані кошти, тому в нього є всі підстави вважати, що він буде ухилятись від виконання зобов`язання, перешкоджати судовому провадженню та виконанню рішення суду.

У даній заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинковолодіння, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 та розташоване по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:0396, грошові кошти що належать ОСОБА_2 та знаходяться на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Із змісту заяви вбачається, що підстави та вид забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не повернув кошти в сумі 7220 доларів США(еквівалентно 200000 грн. станом на дату передачі коштів), що отримані ним в рахунок авансу за укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а тому у нього є всі підстави вважати, що він буде ухилятись від виконання зобов`язання, перешкоджати судовому провадженню та виконанню рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходить з того, що забезпечення позову здійснюється лише у випадку, коли є належні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз»яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, заявник жодним чином не обґрунтував та відповідно до ст. 12 ЦПК України не довів ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, земельну ділянку та кошти у банківських або інших кредитно-фінансових установах може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про стягнення коштів за договором позики.

Оскільки відсутні належні підстави вважати, що невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149, 151-153 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її тексту, шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук