Провадження № 2/161/479/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовує тим, що з 31 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ,від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що протягом останніх років, відповідач участі у матеріальному забезпеченні синів не бере. Належний рівень фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей самотужки вона не може забезпечити, оскільки не працює в зв`язку з доглядом за дитиною. Зважаючи на те, що відповідач є батьком спільних з позивачем дітей, працездатний, має задовільний стан здоров`я, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання.

З огляду на наведене позивач просить суд стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно, по 3000 гривень на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимога позивача про стягнення з нього аліментів є необґрунтованою та безпідставною, оскільки він не ухилявся від виконання обов`язків щодо утримання дітей. Вказує, що виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дітей, зокрема, до 15 вересня 2019 року працював вчителем та постійно надавав кошти на утримання дітей. Вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач на утримання дітей є значно завищеним, оскільки він не має такого заробітку. Однак, розуміючи свій обов`язок перед дітьми, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, по 1500 гривень на кожну дитину.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача зазначила про часткове визнання позову, вказувала, що відповідач щомісячно готовий сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, по 1500 гривень на кожну дитину.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7).

Також встановлено, що сторни проживають окремо, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебувають на утриманні матері - ОСОБА_3 , відповідач свій обов`язок утримувати неповнолітніх дітей не виконує в повному обсязі.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень;для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень.Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить - 1779 гривень;для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1699 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України.

Одночасно, ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших осіб, отримує нестабільний дохід (відомості про отримання ОСОБА_4 регулярних офіційних виплат по заробітній платі суду не надано). Наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав судом не встановлено.

Проаналізувавши вищенаведене, та враховуючи позицію відповідача, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, по 1500 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 184 СК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 іменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до досягнення повноліття.

Стягнути зОСОБА_4 в дохід держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складання повного тексту рішення 20 січня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк