Дата документу 09.07.2020
Справа № 334/6209/19
Провадження № 2/334/1126/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючої судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі - Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,в якому просить стягнути в солідарному порядку з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області і прокуратури Запорізької області на її користь 6100,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього 13100,00 грн., а також судові витрати, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником кімнат № № 3 і 9 в 4-х- кімнатній квартирі АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1994 р. Власником кімнат №№ 2, 8 в цій же квартирі є її чоловік ОСОБА_2 згідно договору міни від 18.11 1993 р.

В ніч з 20 на 21 січня 2018 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вдерлися на територію автостоянки АДРЕСА_6 , яка є власністю її дочки ОСОБА_5 і перебуває під управлінням її чоловіка ОСОБА_2 . З метою прикриття своєї злочинної діяльності вони подали до поліції декілька неправдивих заяв про вчинення ОСОБА_2 нападів. Достовірно знаючи, що ОСОБА_2 не було вручено жодної повістки з викликом, та що ОСОБА_2 не мав статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, слідчий Чижова К .Ю . незаконно оголосила чоловіка позивачки у розшук, а потім звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про надання дозволу на обшук квартири для відшукання підозрюваного, приховавши від суду той факт, що квартира перебуває у власності двох фізичних осіб. Прокуратура належним чином не перевірила матеріали кримінального провадження, безпідставно погодила клопотання слідчого, а в подальшому, не зважаючи на численні звернення з письмовими скаргами, самоусунулася від реагування на очевидні порушення слідчим вимог КПК.

13.12.2018 р. слідчим суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя на підставі викривлених слідчим даних було видано ухвалу, якою дозволено проведення обшуку в її помешканні та 22.12.2018 р. за її відсутності були виламані двері квартири, проте нікого і нічого не знайшли. Того ж дня, повернувшись додому, позивачка виявила сліди зламу замка, а також залишений примірник протоколу обшуку. Вартість ремонту дверей і повної заміни двох замків склала 6100,00 грн.

Таким чином, позивачка зазначає, що працівники поліції з надуманих підстав і без будь-якої наявної потреби в цьому пошкодили належне їй майно - двері квартири, хоча відносно її житла дозволу на обшук суд не давав.

В результаті цих протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів її звичний уклад життя порушився, позивачка була вимушена витрачати час на спілкування з сусідами, пояснюючи дивну поведінку поліції, займатися ремонтом пошкодженого майна тощо. Таким чином, враховуючи характер і тривалість порушення, завдані переживання у зв`язку з пошкодженням майна, наявність зв`язку між ними, позивачка вважає, що їй заподіяна моральна шкода у розмірі 7 000 гривень.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Порядок виконання рішень судів на інших органів (посадових осіб) про стягнення коштів з державних органів, установ та організацій регулюється Законом «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до ст.3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах.

Тому позивачка звернулась до суду з позовом та просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області і прокуратури Запорізької області на її користь 6100,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього 13100,00 грн., а також судові витрати, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

Представник Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надав суду письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив відмовити у задоволенні позову. Так, 23.06.2018 до Хортицького ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , а саме завдання тілесних ушкодження останнім, на території гаражного кооперативу АДРЕСА_4 24.06.2018 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР Хортицького ВП за № 0001183 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. На підставі зібраних доказів 01.11.2018 ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ). 10.12.2018 року ОСОБА_2 було оголошено в розшук та досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, тому з метою встановлення місцезнаходження місця знаходження підозрюваного ОСОБА_2 на підставі Ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 у справі № 337/2752/18 (провадження № 1-кс/337/1721/2018). слідчим 22.12.2018 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 . за місцем мешкання та реєстрації підозрюваного ОСОБА_2 .В ході обшуку нічого не вилучалось та місце знаходження підозрюваного встановлено не було.

Старшому слідчому Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Чижовій К.Ю. ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 надано право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз, що і було здійснено 22.12.2018 про що було складено протокол обшуку. На підставі ч. 4, 9 ст. 236 КПК України у разі відсутності осіб у житлі чи іншому володінні копія ухвали повинна бути залишена на видному місці у житлі чи іншому володінні особи. При цьому слідчий, прокурор зобов`язаний забезпечити схоронність майна, що знаходиться у житлі чи іншому володінні особи, та неможливість доступу до нього сторонніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті. При цьому, керуючись п. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксувався за допомогою відеозапису.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001183 завершено, обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 с. 125 КК України направлено до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то відповідно до доказів наданих Позивачем, а саме товарного чеку № 7 від 22.12.2018. вона є платником «Вскрытие замка та установка защелки» на суму 1500 грн., та відповідно до товарного чеку АДРЕСА_6 від 23.12.2018 «замок, установка замка, замена защелки» на суму 4600 грн. не вбачається підтвердження доведення матеріальної шкоди завданої службовими особами поліції. При цьому, для відшкодування шкоди необхідно, щоб було встановлено незаконність дій органу державної влади та наявна шкода, однак, у даному випадку, працівники поліції діяли порядку, спосіб визначеному Конституцією України та Законами України (на виконання ухвали суду слідчого судді здійснили обшук житла, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного), а позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів завдання матеріальної шкоди поліцейськими.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то настання відповідальності, передбаченої ст. 1174 ЦК України передбачає, що шкода повинна бути реальною встановлена у встановленому законом порядку, чого не було надано позивачем, при цьому, неправомірність/незаконність дій (бездіяльності) органу державної влади (посадової особи) має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідними рішеннями суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Для відшкодування шкоди повинно бути встановлено: шкода - яка та у чому полягає, яких душевних страждань зазнала позивач; протиправність дій заподіювача - конкретні дії ГУНП, які були визнанні у встановленому законом порядку протиправними; причинний зв`язок між шкодою та діями органу досудового розслідування - у чому полягало протиправність дій і яким чином вони завдали шкоду Позивачу; вина.

Представник Прокуратури Запорізької області надав сулу письмовий відзив на позов, в якому вказано, що Прокуратура Запорізької області заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі через їх безпідставність та необґрунтованість. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Разом з цим, позивачем у позовній заяві зазначено лише власні міркування з приводу незаконності проведеного обшуку, однак не надано будь-яких доказів, в розумінні вимог статей 76-80 ЦПК України, на підтвердження протиправності дій органу досудового розслідування та прокуратури, тому відсутні підстави для покладання на державу відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди у цих правовідносинах.

Представник Державної казначейської служби України надав суду письмовий відзив, в якому зазначено, що Державна казначейська служба України не визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки згідно з положеннями Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування державного бюджету, яка передбачає здійснення органами Державної казначейської служби України операцій з коштами державного та місцевих бюджетів, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних асигнувань при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведенні платежів, бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету. Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами-підприємцями, а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків регламентуються Порядком відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758. Пунктом 1.8. цього Порядку передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Державної казначейської служби України відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Державної казначейської служби України і клієнтами. Розрахунково-касове обслуговування Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Прокуратури Запорізької області здійснюється Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області відповідно до договорів від 19.11.2015 №143 «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування» та від 05.01.2015 №51 «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування».

У випадку задоволення позовних вимог щодо стягнення солідарно моральної та матеріальної шкоди з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Прокуратури Запорізької області безспірне списання коштів з вказаних відповідачів буде здійснюватись Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області відповідно до положень Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

Стосовно позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди зауважено, що відповідно до висновку Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду обов`язковим доказом для визначення наявності факту завдання позивачу моральної шкоди має бути судовий документ про визнання протиправності дій органу, яким її завдано (постанова від 04.07.2018 по справі № 614/2328/17). Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт звернень до правоохоронних органів з письмовими скаргами на дії або бездіяльність працівників поліції, які проводили обшук, як і доказів розгляду або відмови у розгляді таких скарг. Всі ствердження позивача, що внаслідок дій працівників порушився звичний уклад життя є лише припущенням, які документально позивачем не підтверджено. Оскільки позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами заподіяння їй моральної шкоди, підстави для її відшкодування відсутні.

Позивачка не погодилась із письмовими відзивами відповідачів по справі, тому надала суду письмові Заперечення на відзиви.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Яма Д.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Представники відповідачів Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби Українив судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено,що позивачка ОСОБА_1 є власником кімнат АДРЕСА_5 - кімнатній квартирі АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1994 р., зареєстрована та проживає за вказаною адресою (а.с.6-7).

Власником кімнат № № 2 , 8 в цій же квартирі АДРЕСА_3 є її чоловік ОСОБА_2 , згідно договору міни від 18.11 1993 р.

22.12.2018 р. на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 р. було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 та складено протокол обшуку. Відповідно до якого, в приміщенні квартири розшукуваного ОСОБА_2 не виявлено, Копія ухвали про проведення обшуку залишена в приміщенні кв . АДРЕСА_3 . (а.с.29-35).

Того ж дня, повернувшись додому, позивачка виявила сліди зламу, а також залишений примірник протоколу обшуку. (а.с.13).

На підтвердження матеріальної шкоди позивачка надала копію товарного чеку № 7 від 22.12.2018 за «Вскрытие замка та установка защелки» на суму 1500 грн., та відповідно копію товарного чеку № 22 від 23.12.2018 «замок, установка замка, замена защелки» на суму 4600 грн.(а.с.12).

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що незаконними діями працівників правоохоронних органів, що виразились у пошкодженні її майна, що належить їй на праві власності, їй була завдана матеріальна та моральна шкода, яку вона просить відшкодувати на підставі положеньст.1176 ЦК України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок,незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтею другою Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктом 5 статті 3 цього ж Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 ЦК України та Закону.

Однак для настання відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди, передбаченої ст.1176 К України, повинні існувати обставини, визначені частиною 1статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таких обставин в ході розгляду справи не встановлено, оскільки позивач просить відшкодувати їй шкоду, завдану внаслідок пошкодження її майна.

В даному випадку необхідно керуватись положеннями ч.6 ст.1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Працівники СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, на неправомірність дій яких посилається позивачка, є працівниками органу державної влади, а тому застосуванню підлягають норми ст.ст.1173,1174 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1173 та 1174ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав;шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку.

Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку.

Незаконні (неправомірні) дії - це дії, вчинені всупереч встановленому порядку або закону.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що на підставі Ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 у справі № 337/2752/18 (провадження № 1 -кс/337/1721 /2018). старший слідчий Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Чижова К.Ю. 22.12.2018 провела обшук за адресою: АДРЕСА_4 . за місцем мешкання та реєстрації підозрюваного ОСОБА_2 . В ході обшуку нічого не вилучалось та місце знаходження підозрюваного встановлено не було.

Позивачка не зверталась до суду з вимогами про визнання дій працівників СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області неправомірними і протиправності дій слідчої Чижової К.Ю. та працівників поліції при проведенні обшуку, в результаті чого був пошкоджений замок в дверях в квартиру позивачки, також не встановлено та позивачкою не підтверджено належними і достатніми доказами.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів завдання матеріальної шкоди діями чи бездіяльністю службової особи органу державної влади, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення буде складене - 20.07.2020 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.