Справа № 316/2217/19
Провадження № 2/316/227/20
"09" квітня 2020 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області
у складі головуючого судді Бульби О.М.
за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі, цивільну справу №316/2217/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -
23.10.2019 р. ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 ( далі відповідач ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі відповідач ОСОБА_3 ), просить суд:
- зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Слав`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2005 р. на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до розміру 1/6 частини з усіх видів заробітку.
- зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.02.2017 р. на користь відповідача ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до розміру 1/6 частини з усіх видів заробітку (а.с.2-3).
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.11.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.23).
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.01.2020 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.39).
Позивач ОСОБА_1 зазначаючи на те, що в нього змінився матеріальний стан, від мешкає у гуртожитку де сплачує за комунальні послуги, а також на те, що розмір аліментів, які утримуються з нього за судовими рішеннями на двох дітей, загалом становить 60% його заробітку, що перевищує встановлену законом частку, просить суд вимоги позову задовольнити, про що надав письмові пояснення 20.02.2020 р. (а.с.55-56) та 09.04.2020 р. (а.с.71-73) від 09.04.2020 р. (а.с.105-108).
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі, пославшись на те, що позивач маючи дохід, аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість з аліментів, положення законодавства, які регулюють обов`язок відповідача сплачувати аліменти, просить в задоволенні позову відмовити, надавши відзив на позовну заяву (в.ч.31-32).
Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання для розгляду справи по суті, не з`явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позовну заяву, від відповідача ОСОБА_3 до суду не надійшло.
Суд, враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи встановлені ст.223 ЦПК України, приписи ч.1 ст.280 ЦПК України, ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3 в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справи докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що з позивача ОСОБА_1 за виконавчим листом у справі №2-2010/2005 виданим Енергодарським міським судом Запорізької області 24.01.2006 р. (а.с.58, 109) стягуються, у примусовому порядку Енергодарським міським відділом державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №353357580 (а.с.59, 110), аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно на користь ОСОБА_2 (відповідача по справі) на утриманні спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з позивача на користь ОСОБА_3 (відповідача по справі), на підставі виконавчого листа виданого 21.02.2017 р. за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.02.2017 р. по справі №316/1696/16-ц (а.с.63, 111) також, у примусовому порядку, Енергодарським міським відділом державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №53475935 (а.с.112), щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку на утримання спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно приписів ст.141 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального.
З довідки від 10.04.2018 р. № 996 т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_1 (позивач по справі), періодично, у період з 01.02.2016 р. по 10.03.2018 р. приймав участь в антитерористичній операції (а.с.64, 80). Відповідно до довідок від 07.10.2019 р. №511 (а.с.66), від 18.10.2019 р. №51 (а.с.67), позивач з 07.08.2019 р. працює у ВП «Запорізька АЕС» на щомісячно отримує заробітну плату. Виходячи із її розміру за два місяці серпень та вересень 2019 р., які надані позивачем, середньомісячна зарплата позивача становить приблизно 9400 грн..
Враховуючи дані виконавчих листів, судом встановлено, що з відповідача утримуються аліменти в розмірі по 1/4 частини на кожну дитину, що у сукупності становить 50 % доходу позивача, а ні 60%, як про це зазначає позивач.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.3 ст.128 КЗпП України, обмеження, розміру відрахувань із заробітної плати встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Отже, розмір аліментів, який утримується з позивача на користь відповідачів на утримання спільних дітей, не перевищує 70% розмір передбачений законодавством.
Як встановлено, позивач має двох дітей віком повних 7 та 16 років.
З даних середньомісячного доходу позивача,судом встановлено, що 1/4 частка його доходу на кожного з дітей, становить приблизно по 2350 грн. на кожну дитину.
Абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України» на 2020 р., прожитковий мінімум встановлений на дитину віком від 6 до 18 років на місяць, становить з 01.01.2020 р. 2218 грн., отже 50% від зазначеної суми буде дорівнювати 1109 грн. на одну дитину, з 01.07.2020 р. буде становити 2318 грн., отже 50% від зазначеної суми буде дорівнювати 1159 грн. на одну дитину.
При цьому, абзацом 3 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, середньомісячний розмір аліментів, який отримують відповідачі, приблизно дорівнює середньомісячному розміру прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку.
Позивач, просить суд зменшити розмір аліментів на дітей з 1/4 до 1/6 частини його доходу, проти чого заперечує відповідач ОСОБА_2 ..
Враховуючи приблизний розмір середньомісячної заробітної плати позивача, розмір у 1/6 частину доходу позивача, в переводі на гривневий еквівалент, буде становити приблизно 1566 грн. на місяць.
Приписи абзацу 1 частини 2 статті 182 СК України, визначають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання (Роз`яснення Міністерства юстиції України від 05.07.2011 року «Правове регулювання особистих немайнових та майнових відносин між суб`єктами сімейних правовідносин»).
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положення статті 192 СК України, тільки вказують на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, при цьому, суд, вирішуючи питання, керується принципом «максимально можливим урахуванням інтересів дітей».
Даних, з яких би вбачалось погіршення матеріального стану позивача відносно на час призначення до стягнення аліментів за виконавчими листами, судом не встановлено, як і не встановлено погіршення стану його здоров`я та інших причин, які б могли вплинути на можливість позивача сплачувати аліменти на дітей у раніше встановленому розмірі за судовими рішеннями.
Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи встановлене та вищезазначені положення законодавства, а також те, що розмір аліментів про який просить позивач буде достатнім для забезпечення дітям рівня життя, необхідного для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку дитини, відсутність існування істотних умов які б не дозволяли позивачу по справі сплачувати відповідачам по справі аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) визначеному за рішеннями судів, або розмір цих виплат суттєво погіршує матеріальне становище позивача, а також принцип «максимально можливим урахуванням інтересів дітей», суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 95, 128, 130, 131, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області (з урахуванням п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами), при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба