ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5183/20 Справа № 201/5354/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2020 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 , на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко С.М., ОСОБА_3 , яка була вмотивована тим, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2015 року по справі №201/5354/15-ц був виданий виконавчий лист №201/5354/15-ц від 19 жовтня 2015 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року і до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трирічного віку.

Зазначав, що на підставі цього виконавчого листа постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 26 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження №49115456. Оскільки виконавче провадження було відкрито не за його місцем проживання, він не був про нього обізнаним і не міг сплачувати аліменти, внаслідок чого з квітня 2015 року по квітень 2016 року виникла заборгованість. Втім, після того, як він дізнався про виконавче провадження одразу сплатив заборгованість з аліментів. У серпні 2017 року виконавче провадження було передано до Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві за місцем його проживання постановою про прийняття виконавчого провадження №49115456 від 15 серпня 2019 року.

Вказував, що сплачує аліменти на період навчання ОСОБА_3 , перераховуючи кошти на банківську картку самої доньки - ОСОБА_3 , реквізити якої отримав у ВДВС Києво-Святошинського РУЮ з призначенням платежу: аліменти за виконавчим листом №201/5354/15, про що свідчать квитанції про щомісячну сплату аліментів.

Посилаючись на те, що аліменти він сплачує, а ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві щодо нарахування заборгованості по аліментах, в якій стверджувала, що не отримує аліментів на зазначені у заяві про відкриття виконавчого провадження банківські реквізити, та Солом`янським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2019 року в розмірі 162 855 грн., хоча він вже сплатив ці кошти на картковий рахунок доньки ОСОБА_3 , а тому просив суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року, визнати незаконними дії державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом №201/5354/15 в рамках виконавчого провадження №49115456 і зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №49115456.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду та задоволення його скарги, зазначаючи, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він сплачував аліменти у визначеному судом розмірі та у передбачені строки на особистий банківський рахунок доньки ОСОБА_4 .

04 серпня 2020 року головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко С.М. надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила залишити її без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Зазначала, що вимог закону під час виконання рішення суду порушено не було.

07 вересня 2020 року ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, зазначаючи про те, що ухвала суду є законною, просила скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Наполягала на тому, що частиною 2 ст.61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому державний виконавець не може нести відповідальність за неналежне виконання рішення суду самим боржником. В силу закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і законом.

13 жовтня 2020 року заінтересована особа ОСОБА_3 подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Ознайомилась з матеріалами справи 15 жовтня 2020 року (т.2 а.с.142).

15 жовтня 2020 року заінтересована особа ОСОБА_3 подала клопотання про надання їй часу на підготовку відзиву на апеляційну скаргу та письмової заяви про відвід колегії суддів (т.2 а.с.143-144.

Клопотання до задоволення не підлягає, оскільки в силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 19 жовтня 2015 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку (т.1 а.с.100).

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 26 жовтня 2015 року за заявою ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження ВП 49115456 з примусового виконання судового рішення (т.1 а.с.3).

Заявою від 10 жовтня 2016 року стягувач ОСОБА_2 повідомила державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області про зміну платіжних реквізитів стягувача, у якій вказала номер картки: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «КБ «Приватбанк» (т.1 а.с.69,112).

Потім постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області від 28 лютого 2017 року виконавчий лист переданий до Шевченківського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1 . Як вказано у постанові, борг по аліментам станом на 28 лютого 2017 року становив 42 455 грн. (т.1 а.с.101).

Розмір заборгованості підтверджений довідкою-розрахунком державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області, з якої видно, що у травні 2016 року боржником було сплачено 49 545 грн. з наявної заборгованості в сумі 92 000 грн. (т.1 а.с.102).

В подальшому постановою державного виконавця Шевченківського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області від 25 травня 2017 року виконавчий лист переданий до Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві за місцем роботи боржника ТОВ «Альтааріх» та ОА «Монітум», які територіально знаходяться у Солом`янському районі м.Києва (т.1 а.с.103).

Постановою державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві від 15 серпня 2017 року виконавчий лист прийнято до провадження (т.1 а.с.104).

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві Максименка М.Ф. станом на 01 березня 2018 року заборгованість по аліментам відсутня, оскільки боржником було сплачено 137 545 грн. у період з квітня 2016 року по лютий 2017 року (т.1 а.с.105-106).

Згідно зі скерованим на адресу боржника ОСОБА_1 і стягувача ОСОБА_2 розрахунком заборгованості державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві Максименка М.Ф. станом на 01 березня 2018 року і станом на 11 лютого 2019 року заборгованість по аліментам відсутня (т.1 а.с.107).

Як видно з досліджених під час розгляду скарги квитанцій про сплату грошових коштів за період з серпня 2017 року по листопад 2019 року боржником сплачувалися грошові кошти із зазначенням призначення платежу «аліменти ОСОБА_1 за виконавчим листом №201/5354/15» на рахунок одержувача « НОМЕР_3 », який належить його доньці ОСОБА_3 (т.1 а.с.121).

Один платіж за 22 липня 2019 року в розмірі 4 000 грн. з відповідним призначенням платежу «аліменти ОСОБА_1 за виконавчим листом №201/5354/15» сплачено на рахунок « НОМЕР_4 », який належить стягувачеві - ОСОБА_2 (т.1 а.с.120).

При цьому, як свідчать матеріали виконавчого провадження, 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 зверталася із заявою до Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м.Києві про надання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, у якій повідомляла державного виконавця про перевипуск своєї банківської картки у зв`язку із закінченням строку дії та надала нові реквізити банківської картки ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 (т.1 а.с.114).

На означені реквізити і був сплачений вищевказаний один платіж за 22 липня 2019 року в розмірі 4 000 грн. (т.1 а.с.120).

У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти на вказані нею платіжні реквізити, у червні 2019 року вона звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою бездіяльність державного виконавця, у якій просила зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2019 року по справі №201/5354/15-ц визнана неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м.Києві Максименка М.Ф., що виразилась у відсутності заходів примусового виконання у виконавчому провадженню №49115456, а також у ненаданні обґрунтованого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №49115456 за виконавчим листом Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №201/5354/15-ц.

Зобов`язано головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м.Києві Максименка М.Ф. здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на навчання доньки ОСОБА_3 за виконавчим листом №201/5354/15-ц від 19 жовтня 2015 року, виданим Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, на підставі квитанцій про перерахування аліментів ОСОБА_2 , наявних в матеріалах виконавчого провадження №49115456.

Як встановлено судом у цій справі, протягом 2018-2019 років заявниця не отримувала грошових коштів за виконавчим листом по виконавчому провадженню №49115456 на зазначені нею у заяві про відкриття виконавчого провадження банківські реквізити.

Враховуючи незабезпечення виконання судового рішення державною виконавчою службою, 11 червня 2018 року, 01 листопада 2018 року і 29 січня 2019 року заявниця надсилала до Солом`янського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у місті Києві відповідні заяви, в яких повідомляла виконавчу службу про неотримання стягнутого за рішенням суду та просила надати їй довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам.

У листопаді 2018 року заявниця у письмовій заяві повідомляла державного виконавця про зміну своїх банківських реквізитів для стягнення аліментів, але і після того жодних грошових коштів з депозитного рахунку виконавчої служби заявник не отримувала.

У відповідь на ці заяви заявник отримала від головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві відповіді про відсутність заборгованості ОСОБА_1 по зазначеному виконавчому листу.

Отже підставою звернення стягувача зі скаргою на дії державного виконавця стала бездіяльність державного виконавця щодо ненадання обґрунтованого розрахунку заборгованості ОСОБА_1

09 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві про надання розгорнутої довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, з урахуванням того, що вищевказаною ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2019 року було зобов`язано державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві здійснити перерахунок заборгованості (т.1 а.с.128-129).

Станом на 01 жовтня 2019 року державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість станом на 28 лютого 2017 року склала 42 455 грн., станом на 01 жовтня 2019 року 162 855 грн. (т.1 а.с.130-131).

При цьому, як видно з розрахунку, державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м.Києва ГУ ТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. нарахована заборгованість у період з березня 2017 року по вересень 2019 року в розмірі 120 400,00 грн., а решта суми 42 455,00 грн. була нарахована державним виконавцем Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області Дерновською І.В., коли виконавче провадження ще перебувало на виконанні у Києво-Святошинському районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області, тобто до 24 травня 2017 року (т.1 а.с.101-102).

Отже, як встановлено, на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2019 року по справі №201/5354/15-ц державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого борг зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2019 року склав 162 855 грн.(т.1 а.с.130-131).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що діями державного виконавця права чи свободи боржника порушено не було, оскільки питання про зміну способу і порядку виконання рішення судом не розглядалося, а тому заявник фактично не виконав рішення суду у спосіб, встановлений у виконавчому документі. Зарахування державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м.Києві Максименком М.Ф. в рахунок заборгованості по аліментам платежів заявника, здійснених на банківську картку доньки ОСОБА_3 , суперечило б порядку примусового виконання рішень у спосіб, встановлений у виконавчому документі по справі №201/5354/15-ц. Згідно з ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Аналогічно врегульовано вказане питання нормами матеріального права. Так ч.3 ст.195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів судом не вирішувався. У діях державного виконавця відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо не зарахування сплачених боржником на користь ОСОБА_3 платежів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі у зв`язку з наступним.

Положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Згідно ч.13 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно п.6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Положеннями п.3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, передбачено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі, зокрема зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення.

Отже, державний виконавець виконує рішення суду, яке набрало законної сили, а тому правових підстав для визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом № 201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року, визнання незаконними дії державного виконавця Солом`янського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Цапенко С.М. щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом №201/5354/15 в рамках виконавчого провадження №49115456 колегія суддів не вбачає.

Пункти 1,2 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Колегія суддів наголошує на тому, що заявником ОСОБА_5 було надано ряд квитанці , з яких вбачається, що ним здійснювалось поповнення картки по номеру, яка належить його доньці ОСОБА_3 , з позначкою аліменти за виконавчим листом №201/5354/15 за період з січня 2015 року по серпень 2019 року (т.1 а.с.9-19).

Реквізити для зарахування аліментів ОСОБА_1 були надані ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції, на виконанні якого перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що донька заявника ОСОБА_3 є повнолітньою, тобто має повну цивільну дієздатність, має право на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними. Грошові кошти в порядку виконання рішення про стягнення аліментів на період її навчання вона отримувала.

Стягувач ОСОБА_2 також не зазначає про неотримання донькою аліментів, а лише вказує на те, що вони були перераховані не за її реквізитами.

З матеріалів справи, пояснень наданих сторонами під час судового засідання вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися вкрай неприязні стосунки.

В той же час, з встановлених обставин справи вбачається, що Фактично рішення суду виконається, аліменти присуджені до стягнення сплачуються, права дитини на отримання аліментів за рішенням суду, жодним чином не порушуються.

Відтак, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення та вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко С.М. зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження №49115456 та здійснити перерахунок заборгованості за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року в рамках виконавчого провадження № 49115456 з врахуванням наданих ОСОБА_1 оригіналів квитанцій.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про прийняття до уваги доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2020 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 , на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлану Миколаївну зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження №49115456 та здійснити перерахунок заборгованості за виконавчим листом №201/5354/15 від 19 жовтня 2015 року в рамках виконавчого провадження №49115456 з врахуванням наданих ОСОБА_1 оригіналів квитанцій.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.