ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2020 року

м. Харків

справа № 619/77/15-ц

провадження 22ц/818/302/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», представники позивачів - Захарова Н.О., Горгуль Н . В., Муха А.І. ,

відповідачі - ОСОБА_3 , представники відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області,

треті особи - Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року в складі судді Якименко Л.О.

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року Дергачівська місцева прокуратура Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, запису про його реєстрацію, витребування земельної ділянки у добросовісного набувача, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що за результатом перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів прокуратурою району 04 жовтня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000029 за частиною 2 статті 364 КК України та розпочато досудове розслідування стосовно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Рішеннями Малоданилівської селищної ради Дергачівського району від 02 березня 2010 року передано у власність 12 фізичним особам 12 земельних ділянок загальною площею 2 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зазначив, що після прийняття вказаних рішень фізичними особами оформлені державні акти, які зареєстровані у визначеному законом порядку. Відповідним ділянкам під час приватизації присвоєні кадастрові номери: :00:000:0112; :00:000:0115; :00:000:0114; :00:000:0113; :00:000:0110; :00:000:0106; :00:000:0104; :00:000:0109; :00:000:0108; :00:000:0105; :00:000:0111; :00:000:0116.

Вказані рішення винесені на підставі висновків управління Держкомзему у Дергачівському районі про те, що 12 земельних ділянок загальною площею 2 га відносяться до земель запасу та нікому не надані у власність або користування.

Вказав, що в ході перевірки та досудового розслідування достовірно встановлено, що безоплатна передача зазначених земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держліскоспу (на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 16 від 20 січня 2015 року змінено назву на Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція») 2 га земель лісогосподарського призначення.

Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» не погоджувало вилучення вказаних земель із свого постійного користування. Окрім цього, зміна цільового призначення земель категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилася.

Вважав, що вказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельних ділянок з постійного користування Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Зазначив, що рішенням XLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,1517 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1517 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:000:0113.

Зазначив, що на підставі вказаних рішень та технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок, ОСОБА_6 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 101842.

Вказав, що одночасно з цим, за результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0113 відповідно до інформації посадових осіб Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» перебуває у кварталі № 33 Дергачівського лісництва, відносяться до земель лісового фонду, переданих в постійне користування Державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція». Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося.

Зазначив, що земельна ділянка з цим кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з пунктом 5 Перехідних положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06 листопада 2009 року Данилівському дослідному держлісгоспу, на даний час Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», надано в постійне користування земельну ділянку АДРЕСА_4.

Вищевказаній земельній ділянці площею 3, 3047 га Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» присвоєно кадастровий номер :27:000:0004, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31 січня 2006 року.

Проведеними дослідженнями Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» із залученням відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,1517 га з кадастровим номером :00:000:0113 перебувають в межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером :27:000:0004 Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Вартість спірної земельної ділянки складає 87 546,00 грн згідно з висновком приватного підприємства «Перспектива-земля».

В ході досудового розслідування за вказаними фактами проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області, якою підтверджені викладені обставини.

Вважав, що Малоданилівська селищна рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані у постійне користування державному лісгоспу. Повноваження щодо розпорядження такими землями відносилося до виключної компетенції обласних державних адміністрацій та Кабінету Міністрів України.

З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право ОСОБА_6 набуте протиправно. Разом з тим, своїми розпорядженнями Малоданилівська селищна рада Дергачівського району фактично вилучила з постійного користування Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» 2 га, в тому числі, земельну ділянку ОСОБА_6 площею 0,1517 га, із земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача.

На даний час власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2014 року є ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у неї як добросовісного набувача.

Вважав, що наявність протиправного рішення Малоданилівської селищної ради, Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку, порушує інтереси держави як власника щодо реалізації права вільно розпоряджатися нею через уповноважені органи державної влади і є підставою для втручання органів прокуратури. При цьому, порушені інтереси держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» як постійного землекористувача та Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Зазначив, що про порушення законних інтересів держави і законодавства прокуратурі району стало відомо лише після завершення перевірки у порядку нагляду за додержанням законодавства та після внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Просив визнати недійсним рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0113) площею 0,1517 га серії ЯЛ № 101843, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12 та виданий на ім`я ОСОБА_6 ; скасувати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,1517 га (кадастровий номер :00:000:0113), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_3 ; витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку площею 0,1517 га (кадастровий номер :00:000:0113), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року позовні вимоги прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» - задоволено; визнано недійсним рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0113) площею 0,1517 га серії ЯЛ № 101843, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12 та виданий на ім`я ОСОБА_6 ; скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,1517 га (кадастровий номер :00:000:0113), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку площею 0,1517 га (кадастровий номер :00:000:0113), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 та Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в рівних частинах з кожного судові витрати на користь держави в сумі 4800,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 11 квітня 2014 року вона придбала земельну ділянку площею 0,1517 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до неї із збереженням цільового призначення, таким чином, будь-яких об`єктивних та безспірних доказів того, що спірна земельна ділянка має цільове призначення - для ведення лісового господарства, позивачем не надано; що судом першої інстанції не надано оцінку листу першого заступника начальника Головного управління Держземагентства у Харківській області, в якому вказано, що спірна земельна ділянка за дослідним лісгоспом не зареєстрована; що згідно відповіді Комісії з реорганізації відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 13 липня 2015 року відповідно до проекту формування території Малоданилівської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області, розробленого ХФ «УкрНИИЗампроект» у 1992 році, наявність на території Малоданилівської селищної ради (в районі села Лужок) земель, що знаходяться у постійному користуванні Данилівського лісгоспу УкрНДІЛГА не визначено; що оформлення права користування спірною земельною ділянкою проходило паралельно лісгоспом та селищною радою; що будь-яких об`єктивних та беззаперечних доказів того факту, що спірна земельна ділянка розташована на території земель, які до 2010 року перебували у користуванні лісгоспу судом не зазначено; що лісгоспу надавались в постійне користування земельні ділянки на території Дергачівської міської ради, тоді як спірна земельна ділянка розташована на території Малоданилівської селищної ради.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року - скасовано, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року касаційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Проте, протягом розгляду справи в суді апеляційної інстанції представниками ОСОБА_3 надавались письмові пояснення, в яких вони фактично підтримували доводи та вимоги апеляційної скарги, а рішення вважали незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. При цьому зазначили, що доказів про наявність на території Малоданилівської селищної ради (в районі села Лужок) земель, що знаходяться в постійному користуванні Данилівського державного лісгоспу УкрНДІЛГА, не визначено. Всупереч зазначеним нормам права позивачами не надано жодного доказу або документального підтвердження того, що спірна земельна ділянка надавалась Данилівському дослідному державному лісгоспу для ведення лісового господарства або була віднесена до складу земель лісогосподарського призначення відповідно до Земельного Кодексу України, що діяв до прийняття Лісового Кодексу України, в порядку якого здійснювати це вимагала стаття 5 цього Кодексу. Тому, у позивача відсутні підстави для застосування в обгрунтування своїх вимог пункту 5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України у зв`язку з тим, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є документами, які підтверджують право лише на раніше надані землі. Судова земельно - технічна експертиза, яку призначено ухвалою суду першої інстанції, не надала відповіді, в якій частині земельні ділянки перетинаються. Результати проведеної експертизи спростовують те, що спірна земельна ділянка має цільове використання - для ведення лісового господарства. Вказали, що право оформлення користування у ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» виникло на підставі розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 06 листопада 2009 року № 634, тоді як дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на земельні ділянки в селі Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд надано відповідачу рішенням Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області раніше, 02 липня 2009 року.

10 січня 2020 року від представниці ОСОБА_3 надійшло клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності, на її думку, розпочався з 2010 року, з моменту ухвалення селищною радою рішення про передання у власність фізичним особам земельних ділянок, а не з 04 жовтня 2014 року.

Також, надані до суду апеляційної інстанції письмові пояснення відділу містобудування, архітектури та цивільного захисту Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, з яких вбачається, що спірна земельна ділянка не знаходиться в межах Генеральних планів села Лужок та міста Дергачі, однак, доказів щодо цього не надано.

До суду апеляційної інстанції надані додаткові письмові пояснення Державного агентства Лісових ресурсів України, в яких представник погодився з рішенням суду та вважав апеляційну скаргу необгрунтованою. Вказав, що строк позовної давності прокурором не пропущено, оскільки прокурор дізнався про порушення прав держави в особі позивачів саме з 04 жовтня 2014 року, а звернувся з позовом до суду у січні 2015 року, тобто в межах трирічного строку. Вважав, що спірна земельна ділянка відноситься до земель Державного лісового фонду. Зазначив, що на підставі наказу Міністерства лісового господарства УРСР № 147 від 27 липня 1998 року на базі Харківського і Жовтневого лісгоспзагів створено Жовтневий лісгоспзаг, який складався з 13 лісництв загальною площею 65494 га. Після об`єднання відбулися територіальні і структурні зміни - об`єднання Дергачівського і Харківського лісництв в Дергачівській комплексний лісоцех; була змінена нумерація відповідних виділів та кварталів. Станом на 1991 рік спірна земельна ділянка була віднесена до земель лісогосподарського призначення в межах вищевказаного кварталу.

Також, надані додаткові письмові пояснення Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», в яких позивач погоджується з рішенням суду та вважає апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому зазначив, що спірна земельна ділянка відноситься до території земель Державного лісового фонду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка надана у приватну власність ОСОБА_6 із земель лісового фонду, що суперечило чинному на момент прийняття оскаржуваного рішення Малоданилівської селищної ради законодавству.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , надано ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1517 га в АДРЕСА_1 , в організації, що мають відповідний дозвіл (ліцензію) (а.с.96 том 1).

Рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про надання ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 і передачу її в приватну власність», надано безоплатно в приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1517 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Зазначено, що ОСОБА_6 необхідно одержати документ, що посвідчує право власності на землю; земельну ділянку використовувати по цільовому призначенню; закінчити будівництво житлового будинку протягом трьох років з моменту отримання державного акту на право приватної власності на землю; звести паркан на належній їй земельній ділянці протягом року; утримувати прилеглу до ділянки територію в належному санітарному стані; своєчасно сплачувати земельний податок (а.с.97 том 1).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 101843 від 01 листопада 2010 року, виданого на підставі рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12, ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 0,1517 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :00:000:0113, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.53 том 1).

11 квітня 2014 року ОСОБА_3 за договором купівлі - продажу стала власником спірної земельної ділянки. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:0113 (а.с.50-52 том 1).

Як вбачається з довідки Дергачівського районного відділу земельних ресурсів про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та наявності суміжних землекористувачів № 2-1613 від 31 січня 2006 року, земельна ділянка лісового фонду Данилівського дослідного Державного лісгоспу Дергачівського лісництва АДРЕСА_4 розташована на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту відповідно з вказівкою Державного комітету України по земельним ресурсам від 20 березня 2002 року № 12 «Про присвоєння кадастрових номерів земельними ділянками для ведення державного земельного ресурсу земель», присвоєний кадастровий номер :27:000:0004 (а.с.14 том 1).

Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06 листопада 2009 року «Про надання в постійне користування земельних ділянок Данилівському дослідному державному лісгоспу на території Дергачівського району» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Данилівським дослідним державним лісгоспом для ведення лісового господарства та проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів Дергачівської міської ради на території Дергачівського району.

Надано Данилівському дослідному державному лісгоспу в постійне користування земельні ділянки загальною площею 2879,8930 га за рахунок земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства та проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів Дергачівської міської ради на території Дергачівського району, у тому числі, зокрема, площею 3,3047 га земельну ділянку АДРЕСА_4.

У пункті 3 цього розпорядження зазначено, що Данилівському дослідному державному лісгоспу у місячний термін із дня прийняття розпорядження замовити виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками; звернутися до Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для реєстрації земельних ділянок у базі даних Державного реєстру земель; приступити до використання земельних ділянок після встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), одержання державних актів на право постійного користування земельними ділянками та їх державної реєстрації (а.с.17 том 1).

Згідно з листом Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдніпроагроліс» № А-10-145 від 25 липня 2014 року, інститутом виконана робота по суміщенню наданих координат одинадцяти земельних ділянок з матеріалами геодезичної зйомки ділянки лісогосподарського призначення, яка знаходиться в постійному користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу (квартал № 33) Дергачівського лісництва. За результатами суміщення повідомлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0104; :00:000:0105; :00:000:0106; :00:000:0108; :00:000:0109; :00:000:0110; :00:000:0111; :00:000:0112; :00:000:0113; :00:000:0114; та :00:000:0115, знаходяться в межах ділянки лісогосподарського призначення, кадастровий номер :27:000:0004 (а.с.13 том 1).

Із відповіді Головного управління Держземагентства у Харківській області № 29-20-9-11561/0/9-15 від 15 травня 2015 року вбачається, що за даними відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області згідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності, право постійного користування, договорів оренди на земельні ділянки, станом на 29 грудня 2012 року, зазначені у запиті земельні ділянки в Державному реєстрі земель за Дослідним лісгоспом не зареєстровано.

На земельні ділянки, які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.66, 114 том 1).

Як вбачається з письмових пояснень, наданих Сектором містобудування та архітектури Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області № 77 від 14 липня 2015 року, згідно генерального плану села Лужок, який розроблений інститутом «Харківпроект» в 1985 році та актуалізований рішенням ХХХІV сесії VI скликання Малоданилівської селищної ради від 23 квітня 2013 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0116 розташована на території Дергачівського лісництва та відноситься до земель лісового фонду (а.с.77 том 1).

Із відповіді Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області № 29-20.18-0.7-250/2-15 від 10 листопада 2015 року вбачається, що згідно проекту формування території Малоданилівської селищної ради, розробленого у 1992 році, масив, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0104; :00:000:0105; :00:000:0106; :00:000:0108; :00:000:0109; :00:000:0110; :00:000:0111; :00:000:0112; :00:000:0113; :00:000:0114; :00:000:0115; :00:000:0116, :27:000:0004 не відносяться до земель, що перебувають у користуванні лісництва, а отже до земель державного лісового фонду. Документи, що підтверджують право користування Данилівським дослідним держлісгоспом земельною ділянкою для ведення лісового господарства на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в районі села Лужок, у Відділі не обліковуються (а.с.111 том 1).

Із відповіді Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області № 10-20.18-0.3-3100/2-16 від 25 серпня 2016 року вбачається, що відповідно до проекту встановлення меж сільських населених пунктів Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, розробленого ХФ «УкрНИИЗемпроект» (нині ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0104; :00:000:0105; :00:000:0106; :00:000:0107; :00:000:0110; :00:000:0111; :00:000:0112; :00:000:0113; :00:000:0114; :00:000:0115; та :00:000:0116 розташовані за межами населених пунктів (в проектних межах села Лужок) (а.с.95 том 1).

Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області № 02-19/826 від 26 серпня 2015 року відповідно до планово - картографічних матеріалів та проекту встановлення меж населених пунктів, що входять до складу Малоданилівської селищної ради, розроблених Харківським філіалом інституту землеустрою Укрнііземпроект в 1992 році на території села Лужок є такий перелік землекористувачів: Дергачівський завод продтоварів (Лужківська мельниця); магазин № 12 Дергачівського міського споживчого товариства; присадибні земельні ділянки мешканців села Лужок (а.с.112 том 1).

За повідомленням Відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області № 2а18-29-07-2363/0-15 від 31 липня 2015 року, земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0004 у Державному земельному кадастрі (з 01 січня 2013 року, часу його запровадження) не зареєстрована (а.с.115 том 1).

Із письмових пояснень, наданих Сектором містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області № 111 від 03 жовтня 2016 року вбачається, що генеральний план села Лужок був розроблений інститутом «Харківпроект» у 1985 році та актуалізований рішенням ХХХІV сесії VI скликання Малоданилівської селищної ради від 23 квітня 2013 року. Генеральний план м. Дергачі був розроблений інститутом «Харківпроект» у 1984 році та актуалізований рішенням ХLI сесії VI скликання Дергачівської міської ради від 26 квітня 2013 року. Земельні ділянки, що розглядаються у справі, не потрапляють у межі генеральних планів с. Лужок та м. Дергачі (а.с.125 том 1).

Протоколом другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних в Данилівському держлісгоспі Харківської області і основні положення проекту організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки від 2004 року, у зв`язку з наступною камеральною обробкою матеріалів і розробкою проекту організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки нарада ухвалила, зокрема, пунктом 1.5 розподіл території держлісгоспу за належністю їх до міських, селищних і сільських рад народних депутатів, Дергачівське лісництво Дергачівський район Мало-Данилівська селищна рада перелік кварталів, зокрема, № 33 (а.с.134-138 том 1).

Прокуратурою Дергачівського району Харківської області за результатами перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів прокуратурою району 04 жовтня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості № 0000029 за частиною другою статті 364 КК України та розпочате досудове розслідування стосовно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, встановивши порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю.

Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки ЄСПЛ рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в частині другій статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до статті 20 ЗК України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до пунктів «а», «в» частини 1 статті 21 ЗК України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Згідно зі статтею 55 ЗК України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Частиною 1 статті 57 ЗК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Відповідно до пункту «г» частини 3 статті 83 ЗК України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Згідно з частинами 2, 3 статті 1, частинами 1, 2 статті 7 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно зі статтею 5 ЛК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 10 ЛК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, передбачено, що ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності. Суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до статті 17 ЛК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Пунктом 5 частини 1 статті 27 ЛК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Згідно зі статтею 57 ЛК України в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення селищної ради, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Відповідно до статті 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно з нормами статей 181 - 184, 202 - 204 ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Саме таку правову висловлену Верховний Суд України у постановах від 24 грудня 2014 року у справі № 6-212цс14 та від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року надано ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1517 га в АДРЕСА_1 , в організації, що мають відповідний дозвіл (ліцензію).

Рішенням LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року надано безоплатно в приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1517 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення 01 листопада 2010 року ОСОБА_6 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ № 101843, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:0113, з цільовим призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 квітня 2014 року ОСОБА_3 стала власником спірної земельної ділянки.

Разом з тим розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06 листопада 2009 року надано Данилівському дослідному державному лісгоспу в постійне користування земельні ділянки загальною площею 2879,8930 га за рахунок земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства та проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів Дергачівської міської ради на території Дергачівського району, у тому числі, зокрема, площею 3,3047 га земельну ділянку АДРЕСА_4.

Вказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :27:000:0004, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та наявності суміжних землекористувачів № 2-1613 від 31 січня 2006 року.

Проте, земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0004 у Державному земельному кадастрі (з 01 січня 2013 року) не зареєстрована, що підтверджується листом Відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області № 2а18-29-07-2363/0-15 від 31 липня 2015 року.

Звертаючись до суду прокурор зазначив, що земельна ділянка з цим кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Однак, ані прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, ані представником Державного агентства лісових ресурсів України, ані представником Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» не надано до суду відповідних документів, що підтверджують право Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на надану йому за розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06 листопада 2009 року право постійного користування земельною ділянкою АДРЕСА_4 площею 3,3047 га, зокрема, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду.

Матеріали справи містять копію Протоколу другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних в Данилівському держлісгоспі Харківської області і основні положення проекту організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки від 2004 року; у зв`язку з наступною камеральною обробкою матеріалів і розробкою проекту організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки нарада ухвалила, зокрема, пунктом 1.5 розподіл території держлісгоспу за належністю їх до міських, селищних і сільських рад народних депутатів, Дергачівське лісництво Дергачівський район Мало-Данилівська селищна рада перелік кварталів, зокрема, № 33.

Однак, цей Протокол не може бути належним та допустимим доказом того, що земельна ділянка АДРЕСА_4 площею 3,3047 га, що надана в постійне користування Державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція», належить останньому на праві постійного користування та не може підміняти собою визначені законом документи, які підтверджують це право, зокрема планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

В суді апеляційної інстанції представниками ОСОБА_3 надано копію картографічного матеріалу з відділу ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА у Дергачівському районі Харківської області, з якого вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 не входить до земель лісового фонду.

До інформації, яка міститься в листі Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдніпроагроліс» № А-10-145 від 25 липня 2014 року, згідно якого земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0104; :00:000:0105; :00:000:0106; :00:000:0108; :00:000:0109; :00:000:0110; :00:000:0111; :00:000:0112; :00:000:0113; :00:000:0114; та :00:000:0115, знаходяться в межах ділянки лісогосподарського призначення, кадастровий номер :27:000:0004 та є землями лісового фонду судова колегія відноситься критично, оскільки матеріали справи також містять і інформацію іншого змісту, зокрема того, що вказані земельні ділянки не відносяться до земель, що перебувають у користуванні лісництва, а отже до земель державного лісового фонду, а навпаки спірні земельні ділянки розташовані в проектних межах села Лужок.

Аналізуючи наведені обставини справи та норми права судова колегія вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду і Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» має право користуватися нею.

Таким чином, підстав вважати, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду немає.

У зв`язку з чим в задоволенні позову позивачам необхідно відмовити з підстав, зазначених вище. Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення селищної ради, тому також задоволенню не підлягають.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 5280,00 грн підлягає стягненню з позивачів на користь ОСОБА_3 в дольовому порядку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_3 , Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, Сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської

області про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, запису про його реєстрацію, витребування земельної ділянки у добросовісного набувача - залишити без задоволення.

Стягнути з Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на користь ОСОБА_3 5280,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги по 1760,00 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 17 січня 2020 року.