Номер провадження: 22-ц/813/7063/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №523/18572/19 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року у складі судді Аліної С.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 3 грудня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 9 лютого 2015 року, за яким отримано кредит у розмірі 11573,86 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 9 лютого 2015 року заборгованість станом на 11 листопада 2019 року в загальній сумі 15477,38 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн. (т.1 а.с.4-6).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.1).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 5218,21 грн., судові витрати в сумі 647,67 грн., в решті вимог відмовлено за безпідставністю (а.с.64-67).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів і ухвалити в цій частині вимог нове рішення про задоволення вимог про стягнення процентів, пені (а.с.69-74).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про безпідставність частини вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, надано нові докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

9 лютого 2015 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.9, 35-36).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 9 лютого 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано 9 лютого 2015 року платіжну картку НОМЕР_2 строком дії 10/17, тобто жовтень 2017 року включно. Кредитний ліміт 9 лютого 2015 року встановлено 11573,86 грн., 6 квітня 2020 року кредитний ліміт знижено до 0,00 грн. (а.с.77-78).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.79-81).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 9 лютого 2015 року заборгованість станом на 11 листопада 2019 року склала 15477,38 грн., з них: 5218,21 грн. заборгованість за кредитом; 3371,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; пеня 6887,76 грн. (а.с.8-15).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 9 лютого 2015 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції задоволено позов в частині стягнення заборгованості за кредитом, рішення суду в цій частині вимог не оскаржено, відтак, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вимог про стягнення процентів та пені за безпідставністю вимог, з чим суд апеляційної інстанції погоджується та, відповідно, не приймає доводи апеляційної скарги щодо частини вимог з огляду на наступне.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 3371,41 грн., пені в сумі 6887,76 грн.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, пені із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог обґрунтовано відмовлено за безпідставністю вимог.

Правове обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам відмінне від правового обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду в частині відмови у стягненні процентів, відтак, суд першої інстанції правильно застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційної скарги додано письмові докази, що не були додані до позовної заяви та, відповідно, не досліджувались судом першої інстанції в силу відсутності таких у справі.

Відмова в позові в частині стягнення заборгованості по процентам, пені з підстав, зазначених у позові, не є перешкодою для звернення до суду для стягнення процентів, пені з інших правових підстав із доданням розрахунку, який би відповідав іншому, ніж той, що доданий до позову, правовому підходу у нарахуванні процентів за користування коштами.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2020 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині процентів, пені - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков