Ухвала

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 308/3507/17

провадження № 61-6284св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, у складі судді Данко В. Й., від 26 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., від 25 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулосьдо суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що15 січня 2014 року між банком і ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно з цієї заявою відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування, і взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок.

Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши позичальнику кредитний ліміт у розмірі 10 900 грн.

З метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № б/н від 15 січня 2014 року між банком і ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до умов і правил надання продукту кредитних карт від 14 січня 2015 року.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за цією угодою відповідач станом на 09 березня 2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 38 711,46 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за угодою № б/н від 14 січня 2015 року у розмірі 38 711,46 грн, а саме: 18 515,78 грн - заборгованість за кредитом; 3,99 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 157,20 грн - штрафи згідно з угодою; 17 034,49 грн - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом і вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2018 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 38 711,46 грн, з яких: 18 515,78 грн - заборгованість за кредитом; 3,99 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 17 034,49 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3157,20 грн - штраф відповідно до пункту 2.2 генеральної угоди та 1 600,00 грн у відшкодування судового збору

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розміром заборгованості, відображеному у наявному у матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог зважаючи на те, що боржник, отримавши від банку кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, позичальник має нести цивільно-правову відповідальність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити заявлені банком позовні вимоги, стягнути з нього на користь банку 10 900 грн, що становить суму кредиту, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 28 лютого 2018 року у справі № 725/6810/14-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Також заявник звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що він був ознайомлений з наданими позивачем до позовної заяви умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

10 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ПАТ КБ «ПриватБанк» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
І. М. Фаловська