справа № 278/2161/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач не скористався своїм правом надати до суду належні та допустимі докази, які б спростовували доводи позивача, відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовної заяви не висловив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Направлений до суду відзив суд не приймав до розгляду, як такий, що не підписаний автором із застосуванням положень визначених у ч. 4 ст. 183 ЦПК України, про що постановлене окреме судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву приєднання до умов кредитування від 7 жовтня 2008 року, згідно якої отримав кредит (а.с.17).

Того ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "УНІВЕРСАЛЬНА", якою визначено тарифи банку щодо надання банківських послуг в тому числі і відсоткова ставка (а.с.18).

Надані банком матеріали свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів за укладеним кредитним договором.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманого кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.07.2020 року склала 56 950,31 гривень.

За розрахунком, наданим банком, така заборгованість складається з: 3 246,85 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 48 854,74 гривень - заборгованості по відсоткам та 4 848,74 пеня.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Між сторонами укладався кредитний договір на виконання якого банком позичальнику та відповідачу у даній справі надано кредит в порядку та у спосіб погоджений між сторонами. Тобто банк виконав усі вимоги по укладеному правочину. Відповідач отримав такі кредитні кошти та користувався ними однак не повернув у зв`язку із чим банком на існуючу заборгованість було нараховано відсотки за користування такими грошима. Дані вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, які підлягають до задоволення оскільки визначені зазначеними раніше нормами законодавства України. В даному випадку між сторонами кредитних правовідносин було окремо обумовлено розмір, як кредиту так і відсоткової ставки на підставі письмового договору укладеного між сторонами, а відповідач та позичальник кредитних коштів письмовою заявою (а.с.18) ознайомився із обсягом таких банківських послуг та лише після цього скористався ними.

За таких обставин у суду не підстав стверджувати, що відповідач не був обізнаним про обсяг кредиту та відсоткової ставки і інших тарифів за наданими кредитними коштами.

Розмір відсоткової ставки, як і тіла кредиту, відповідачем та користувачем банківських послуг не оспорювався і за наявності належних та допустимих доказів щодо обсягу заборгованості наданих банком у суду не має підстав сумніватися у їх правдивості (ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях).

Так само у суду не має підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності адже про це не було заявлено у суді відповідачем у порядку та спосіб визначений законодавством України. Крім цього, матеріали надані позивачем та не спростовувані відповідачем свідчать про те, що останній як позичальник кредитних коштів платежем в обсязі 400 гривень здійсненим 31 січня 2018 року здійснював погашення кредитної заборгованості за кредитним договором згадуваним у даній справі. Позов подано до суду в липні 2020 року. За таких обставин відсутні підстави стверджувати про пропуск і строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 7.10.2008 року в сумі 56 950 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 31 копійку.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 102, 00 гривень.

Повне рішення виготовлене 20 жовтня 2020 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян