Справа № 195/1871/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
07.02.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Товарна біржа Українська про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.
Загальна площа будинку складає 64,4 кв.м., у тому числі житлова площа складає 25,4 кв.м. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Марганецькій філії Товарної біржі «Українська», про що зроблений відповідний запис в «Журналі реєстрації угод з купівлі-продажу нерухомості» від 24.05.2002 р. за № 217375 згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності.
Позивач зазначає, що вона використовує будинок протягом 17-ти років для постійного проживання, зареєстрована за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно-технічному стані.
На сьогоднішній день вона бажає провести відчуження зазначеного будинку. Звернувшись до нотаріальної контори вона одержала відмову у відчуженні. У БТІ їй теж відмовили у видачі довідки на продаж будинку. Свою відмову нотаріуси та працівники БТІ пояснили тим, що договори про відчуження житлових будинків, квартир, зареєстровані на біржі нерухомості, є недійсними.
Позивач зазначає, що вона з ОСОБА_3 , уклавши договір купівлі-продажу будинку, досягли згоди по всім його істотним умовам. Свої зобов`язання вони, як сторони договору, виконали, також вона зареєструвала нерухомість у Марганецькому Бюро Технічної Інвентарізації. Після укладення договору вона переїхала до вищевказаного будинку, про що свідчить відмітка в її паспорті про реєстрацію.
На сьогоднішній день ОСОБА_3 , із яким нею було укладено угоду купівлі-продажу житлового будинку помер. Тому у якості відповідача вона зазначає його сина, який є його спадкоємцем і відповідно правонаступником.
Стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачає, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Тобто на момент купівлі-продажу квартири діючим законодавством була дана можливість укладення угод з нерухомістю без нотаріального посвідчення, відповідно як зі сторони продавця, так і зі сторони покупця не було допущено помилок та навмисного ухиляння від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку.
Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в.т.ч. шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідач, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Третя особа- Товарна біржа Українська, належним чином повідомлена про про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження наданими позивачем доказами, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.
Судом встановлено, що 24.05.2002 року між позивачем у справі - ОСОБА_1 , та батьком відповідача у справі ОСОБА_3 , як членами Товарної біржі Українська, згідно п.2.1 та п.1.5 Закону України «Про товарну біржу», було укладено біржовий договір купівлі продажу нерухомості: будинок АДРЕСА_1 , інвентарізаційною вартістю 4240 гривень. Копію вказаного договору додано до матеріалів справи ( а.с.9).
З вказаного договору купівлі-продажу вбачається, що загальна площа будинку складає 64,4 кв.м., у тому числі житлова площа складає 25,4 кв.м. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Марганецькій філії Товарної біржі «Українська», про що зроблений відповідний запис в «Журналі реєстрації угод з купівлі-продажу нерухомості» від 24.05.2002 р. за № 217375 згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. Реєстрація біржової угоди підтверджена та підписана керівником відділу нерухомості Марганецької філії Товарної біржі «Українська» ОСОБА_4 Л.М.
Як зазначає позивач, вона використовує будинок протягом 17-ти років для постійного проживання, зареєстрована за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно-технічному стані.
Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивач раніше була необізнана, так як при укладенні Договору їй було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналася тільки при вирішенні питання про його відчуження.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Станом на 2002 рік в Україні був чинним Цивільний кодекс Української РСР. Статтею 47 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР було передбачено обов`язок нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією зі сторін за таким договором є громадянин. Цивільним кодексом Української РСР не було прямо передбачено обов`язку нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку.
Крім того, стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачає, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Тобто на момент купівлі-продажу квартири діючим законодавством була дана можливість укладення угод з нерухомістю без нотаріального посвідчення, відповідно як зі сторони продавця, так і зі сторони покупця не було допущено помилок та навмисного ухиляння від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку.
До того ж, відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Тобто в даному випадку слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу будинку. В інших положеннях даний договір не суперечить чинному законодавству, а саме статті 203 ЦК України, а також відповідно до статті 204 на нього розповсюджується презумпція правомірності правочину, тобто договір купівлі-продажу будинку реєстраційний № 219375 є правомірним до того часу, як його не буде визнано недійсним судом у передбаченому законом порядку.
Позивач зазначає, що вона з ОСОБА_3 , уклавши договір купівлі-продажу будинку, досягли згоди по всім його істотним умовам. Свої зобов`язання вони, як сторони договору, виконали, також вона зареєструвала нерухомість у Марганецькому Бюро Технічної Інвентаризації. Після укладення договору вона переїхала до вищевказаного будинку, про що свідчить відмітка в паспорті позивача про реєстрацію ( а.с.7).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , із яким позивачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку дійсно помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть актовий запис № 415, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 15). Тому у якості відповідача позивач зазначила його сина ОСОБА_2 , який є його спадкоємцем і відповідно правонаступником.
Згідно технічного паспорта на вказаний житловий будинок новим власником будинку зазначено ОСОБА_1 ( а.с. 10-14).
Тобто згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була.
В відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».
У відповідності до ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».
У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить суд не відшкодовувати їй судовий збір, тобто не стягувати з відповідача на її користь понесені нею витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (прож. за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (прож. за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа- Товарна біржа Українська (м.Київ, вул. Академіка Туполєва, 17) про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний № 217375 від 11.06.2002 р., який укладено між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , який зареєстровано на Марганецькій філії Товарної біржі Українська від 24.05.2002.
Сплачений ОСОБА_1 по справі судовий збір залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя: Л. А. Кондус