Ухвала

23 січня 2020 року

м. Київ

справа № 357/9259/17

провадження № 61-16444св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Білоцерківська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Київській області,

відповідачі: Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у Київській області;

третя особа - Білоцерківська районна рада Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в складі судді Цуранова А. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року в складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Андрієнко А. М., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року Білоцерківська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області звернулася до суду з позовом до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання недійсними рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, рішень державного реєстратора, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 02 жовтня 2015 року № 57-663 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» прийнято з порушенням вимог законодавства, зокрема вказує, що земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту с. Шкарівка, в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та відносяться до земель державної форми власності, тобто повноважень на передачу земельних ділянок у власність у зазначеного органу не було.

З огляду на ці обставини вказує, що рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, на підставі яких здійснено записи про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, слід вважати недійсними.

Враховуючи наведене, позивач просив:

1. визнати недійсним рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 02 жовтня 2015 року № 57-663 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким надано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площею 0,0300 га кожна (кадастровий номер: :02:021:0859, :02:021:0858, :02:021:0861 відповідно) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. визнати недійсними рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області за індексними номерами 27865612, 27864085, 28098980 на підставі яких здійснено записи 12966942, 12966849, 13141440 про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:021:0859, :02:021:0858, :02:021:0861, скасувавши записи 12966942, 12966849, 13141440 про державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки;

3. витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави в особі Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області земельні ділянку площею 0,0300 га кожна з кадастровим номером :02:021:0859, :02:021:0858, :02:021:0861, які розташовані в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту місцезнаходження спірних земельних ділянок загальною площею 0,0900 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та передані у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , (кадастрові номери :02:021:0859, :02:021:0858, :02:021:0861) за межами території Шкаріської сільської ради. В той час, як Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в інтересах якого виступає позивач, зокрема листом від 08 серпня 2018 року № Я-1523/1-2704/6-18, погоджує, що вказані земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту села Шкарівка Білоцерківського району Київської області.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах с. Шкарівка, а тому відсутні підстави для визнання недійсними оскаржуваних позивачем рішень та витребування спірного майна з володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року заступник прокурора Київської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди неправильно застосували до спірних правовідносин положення статей 132, 133 Конституції України, статей 12, 83, 116, 122, 173, 174 Земельного кодексу України, в редакції 2001 року, Закону України «Про адміністративно-територіальний устрій», у зв`язку з чим необґрунтовано ототожнили поняття «адміністративні межі сільської ради» та «межі населеного пункту», положення статті 55 Закону України «Про землеустрій» та статті 21 Закону України «Про основи містобудування», при цьому безпідставно не застосували до спірних правовідносин положення статей 65, 100, 102 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, у зв`язку з чим допустили грубі порушення норм процесуального законодавства щодо доказів та доказування. Вирішуючи спір, суди в порушення принципів цивільного судочинства, не вжили заходів щодо повної та об`єктивної перевірки доводів прокурора, на яких ґрунтуються позов та апеляційна скарга органів прокуратури. Обґрунтовуючи оскаржувані рішення щодо перебування спірних земельних ділянок в межах населеного пункту - с. Шкарівка суди виходили лише з доказів наданих відповідачами, не враховуючи при цьому доказів та доводів прокурора.

Надходження справи до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах та від імені яких діє ОСОБА_5 , подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просили скаргу відхилити, оскаржувані рішення судів залишити без змін.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - Білоцерківська районна рада Київської області, про визнання недійсними рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, рішень державного реєстратора, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та витребування з незаконного володіння земельних ділянок, за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська