Справа №521/5981/19
Провадження №2/521/378/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Феслер О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення громадянки ОСОБА_2 , 1980 року народження права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 . Позов обґрунтовано тим, що 13.12.1985 року КЕЧ Одеського району Міністерства оборони СССР видано ордер № 706 ОСОБА_1 , з сім`єю яка складалася з дружини - ОСОБА_3 , доньки - ОСОБА_6 , доньки - ОСОБА_2 , розташованої на 9 поверсі будинку АДРЕСА_3 . Пізніше за даною адресою зареєстрували своє місце проживання також онуки позивача, а саме: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки № 355 від 21.02.2019 року, виданої КП ЖКС «Черьомушки» в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 ,1952 року народження, ОСОБА_3 , 1958 року народження, ОСОБА_8 , 2003 року народження, ОСОБА_2 , 1980 року народження, ОСОБА_9 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 1977 року народження, ОСОБА_5 , 1999 року народження. При цьому ОСОБА_2 - молодша донька позивача не проживає за вказаною адресою вже понад два роки без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має. Відповідач виселилася з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялася, чим порушуються права та законні інтереси позивача, як відповідальної особи за утримання вищевказаної квартири. Перешкод у користуванні вказаним жилим приміщенням ні позивач, ні члени сім`ї, відповідачці не чинили, навпаки відповідачка залишила дітей на виховання позивачу з дружиною та поїхала до смт. Лиманське, Одеської області, де мешкає і на даний час. Позивач також вказує, що на даний час має намір набути право власності на вищевказану квартиру шляхом її приватизації на підставі ст. 9 ЖК УРСР, однак байдужість відповідачки щодо нерухомого майна позбавляють позивача та його родину, можливості реалізувати право на приватизацію. Зазначені обставини стали приводом для звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та додатково розповіла суду, що відповідачка - донька позивача, в спірній квартирі проживала з дитинства, там народилося її двоє дітей. В останні роки ОСОБА_2 в квартирі не проживає, дітей залишила на вихованні батьків. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні розповіла суду, що відповідачка по справі її рідна сестра, яка не проживає в квартирі за місцем своєї реєстрації понад п`ять років. У 2014 році ОСОБА_2 залишила своїх дітей на їхніх батьків, а сама переїхала проживати до смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області. На даний час дві доньки відповідачки мешкають з бабусею та дідусем у смт. Томашполі Вінницької області, де мешкає сама відповідачка ніхто не знає, дітьми вона не цікавиться, останній раз телефонувала доньці на день народження у жовтні 2019 року .

Третя особа - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Відповідачка про час та місце судового засідання повідомлялася також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11.

Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 13.12.1985 року КЕЧ Одеського району Міністерства оборони СССР видано ордер № 706 ОСОБА_1 , з сім`єю яка складалася з дружини - ОСОБА_3 , доньки - ОСОБА_6 , доньки - ОСОБА_2 , на право зайняття квартири АДРЕСА_4 . Квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат та належить до державного житлового фонду, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім ї та реєстрації № 355 від 21.02.2019 року в квартирі АДРЕСА_5 зареєстровано сім осіб: ОСОБА_1 основний квартиронаймач 1952 року народження ( з відміткою - не проживає); ОСОБА_8 - 2003 року народження онука( з відміткою не проживає), ОСОБА_3 , 1958 року народження - дружина (з відміткою не проживає), ОСОБА_2 , 1980 року народження - дочка( з відміткою не проживає), ОСОБА_9 , онука 2012 року народженняз відміткою не проживає) ОСОБА_4 , 1977 року народження - дочка, ОСОБА_5 , 1999 року народження - онук. Вказана довідка підтверджує, що в спірній квартирі на час розгляду справи проживають - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Інші зареєстровані особи, у тому числі позивач та відповідачка по справі, у квартирі не проживають, причини не проживання вказаних осіб та період їхнього не проживання у довідці не зазначені.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказує що відповідачка - його донька ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад два роки. Разом з тим ні з позовної заяви ОСОБА_2 , ні з пояснень його представника в судових засіданнях не вдалося з`ясувати з якого ж саме часу, з яких причин на думку сторони позивача відповідачка залишила житло.

В якості доказів, що мають обґрунтовувати позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням суду надано документи: 1) відповідь на адвокатський запит № 1164/08-19 від 02.08.2019 року Лиманського селищного голови, з якої вбачається, що ОСОБА_2 мешкала на території Лиманської селищної ради з 2014 року 25 жовтня 2017 року ( на підставі договору купівлі-продажу квартири) за адресою: АДРЕСА_6 , з жовтня 2017 року по теперішній час за вищевказаною адресою ОСОБА_2 не проживає, її місцезнаходження не відомо; 2) характеристику на ОСОБА_2 , видану Лиманським селищним головою 02.02.2019 року, з якої вбачається, що за час проживання в смт. Лиманському з 2014 року, неодноразово в усній формі на гр. ОСОБА_2 в Лиманську селищну раду від громадян надходили скарги, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працюючи; 3) рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2019 року, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , 2003 року народження та ОСОБА_9 , 2012 року народження. Суд не приймає до уваги надані докази, з огляду на наступне. Так відповідно до інформації Лиманського селищного голови Левчук Н.Д. проживала у смт. Лиманське з 2014 по 2017 роки, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказує, що відповідачка не проживає в спірній квартирі протягом двох років, а враховуючи що позов подано 08.04.2019 року, тобто з 2017 року. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач та інші зареєстровані в спірній квартирі особи у вказаний період до суду з позовом не зверталися, тобто визнавали право відповідачки на користування спірним житлом у зазначений період. Рішення суду про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не приймається судом до уваги, оскільки не підтверджує факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 протягом шести місяців до дня звернення до суду з вказаним позовом, без поважних причин.

За клопотанням позивачки в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 який пояснили суду, що є сусідками Левчуків та ОСОБА_12 , знайомі з усіма мешканцями квартири АДРЕСА_1 . Свідки особисто знайомі з відповідачкою ОСОБА_2 , яка декілька років не проживає у квартирі батьків. З яких причин ОСОБА_2 , не проживає у спірній квартирі свідкам не відомо, припускають причиною став спосіб життя відповідачки, яка міняла чоловіків, не працювала, часто вживала алкоголь.

За змістом ст.71 ч.ч.1, 2, ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї (колишніх членів сім`ї) за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї (колишні члени сім`ї) були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк у разі спору може бути продовжено судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки здійснюється у судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні Житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1.письмовими, речовими і електронними доказами;2.висновками експертів;3) показами свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підвереджувати іншими засобами доказування. За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене та надані стороною позивача докази суд не вбачає підстав задля задоволення позовних вимог. Суд відмовляючи у задоволенні позову також враховує положення ст.16 ЦК України, якою встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: 1)визнання права, 2)визнання правочину недійсним, 3)припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна право відношення; 7) припинення право відношення, 8) відшкодування збитків; 9) відшкодування моральної (не майнової шкоди) 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. При пред`явленні вказаного позову ОСОБА_1 визначив спосіб захисту порушеного права такийусунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Правові наслідки для суб`єкта, який порушив право іншого, регулюються положеннями ст. 405 ЦК України, про що зазначено представником позивача у позовній заяві. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо ніше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи що позивач не є власником житла, обґрунтування підстав позову з посилання на правила ст.405 ЦК України є помилковим.

Таким чином з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 всупереч ст. 81 ЦПК України належними та допустимими доказами не довів того, що ОСОБА_2 є відсутня у спірному приміщенні понад встановлені строки без поважних причин, тому суд відмовляє і в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 64, 65, 71, 72, ЖК України, ст.ст. 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 20 січня 2020 року.

Головуючий: І.О. Поліщук

20.01.20