Ухвала

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 523/15612/13-ц

провадження № 61-12913 ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року за заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»(далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року скасовано та постановлено нову, якою заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3436/11 від 12 грудня 2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 15 лютого 2012 року у цій справі.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року указану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано, відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України, надати суду касаційну скаргу з зазначенням підстав касаційного оскарження та сплатити судовий збір у строк до 16 жовтня 2020 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У жовтні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, з яких вбачається, що недоліки усунутов повному обсязі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Аналогічні положення містив пункт 19 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Аналогічні положення містив пункт 2 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року.

Ураховуючи викладене, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року про відмову у поновленні пропущеногостроку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 24 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Тому, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку ухвала апеляційного суду від 17 лютого 2014 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року (№ 61-10084 сво18), ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 серпня 2018 року у справі № 19/176, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (№ 14-308 цс19).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 наухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року за заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара