РІШЕННЯ

Іменем України

ЗАОЧНЕ

24.07.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивачка посилається на те, що з 02 липня 2019 року, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б., зареєстрований за № 1710, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на квартиру проведена за Позивачем 02 липня 2019 року, доказом цього є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172319042 від 02 лютого 2019 року. Станом на сьогодні в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є членами сім`ї Позивача. Відповідачі зареєстровані у квартирі як члени сім`ї попереднього власника квартири ОСОБА_4 (продавця квартири). Згідно п. 17 договору купівлі-продажу квартири продавець даної квартири - ОСОБА_4 зобов`язалась зняти з реєстрації місця проживання третіх осіб у вказаній квартирі не пізніше 01 листопада 2019 року, однак в порушення умов договору цього не зробила. Відтак, Відповідачі і надалі залишаються зареєстрованим у квартирі. Реєстрація місця проживання Відповідачів у придбаній Позивачем квартирі зумовлює для Позивача додаткову оплату за комунальні послуги, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, зокрема: опалення, прибирання прибудинкової території, вивіз сміття тощо.

Ухвалою від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 24 липня 2019 року справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 липня 2019 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 17 вищевказаного договору, продавець зобов`язувався зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб до 01 листопада 2019 року.

Згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 172319042 від 02 липня 2019 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Форми № 2, виданої 05 грудня 2019 року ЛКП «Навколо базару», в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , власником квартири є ОСОБА_1 .

Згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 217647936 від 24 липня 2020 року квартир, що за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі в спірній квартирі не проживають, були в ньому зареєстровані попереднім власником, однак не знялися з реєстрації під час відчуження вищевказаної квартири попереднім власником.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

З огляду на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02 липня 2019 року у попереднього власника будинку ОСОБА_4 припинилося право власності на квартиру АДРЕСА_1 внаслідок його продажу на користь позивачки, припинилося і право користування цією квартирою членами сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке є похідним відповідно і припинилося від прав колишнього власника ОСОБА_4 .

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768(сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 липня 2020 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Суддя Г.П. Мигаль