ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №522/23350/14-ц

Апеляційне провадження №22-ц/813/6598/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів -Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивачі- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представники позивачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач- ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_6 ,

третя особа: приватний нотаріус Токарська Тетяна Валентинівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 21 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Домусчі Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У грудні 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають у Німеччині, звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Токарська Т.В. про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса помер їх батько ОСОБА_9 .

В установлений законом строк вони звернулись із заявами про прийняття спадщини, проте 22 вересня 2014 року отримали письмові повідомлення від нотаріуса про наявність заповіту від імені їх батька, який посвідчений не на їх користь.

Завдяки доказам, отриманих на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 14 жовтня 2014 року, вони дізнались, що заповіт батька, посвідчений 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Токарською Т.В., складений на ім`я ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що під час укладення заповіту заповідач був не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки за життя страждав на тяжке онкологічне захворювання та вживав ліки, які впливають на здатність усвідомлювати значення своїх дій, позивачі просили задовольнити їх вимогу на підставі ст.225 ЦК України (т.1 а.с.2).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2014 року (суддя Нікітіна С.Й.) відкрито провадження по справі(т.1а.с.48).

19 вересня 2017 року зазначена справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. , яка ухвалою від 20 вересня 2017 року прийняла її до провадження (т.2 а.с.74).

20 лютого 2018 року від представників позивачів надійшло клопотання про призначення посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи із залученням спеціаліста лікаря онколога Одеського обласного онкологічного диспансеру, на розгляд якої поставити наступне питання:

-чи знаходився ОСОБА_9 у момент посвідчення заповіту 06 травня 2014 року у стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи просили доручити Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 та зупинити провадження у справі.

Заяву обґрунтовано тим, що померлий страждав на тяжку хворобу, вживав наркотичні знеболювальні ліки, які вплинули на здатність усвідомлювати значення його дій. Вважали, що на момент посвідчення заповіту психічні (психологічні, психоемоціональні) розлади були у померлого ОСОБА_9 настільки значимими та могли надати суттєвий вплив на здатність особи до вільного волевиявлення (т.2а.с.126).

В запереченні на заяву про призначення експертизи, запропонованою стороною позивачів, представник відповідача просила відмовити у її задоволенні та при цьому просила призначити комплексну судову медично-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:

- чи страждав ОСОБА_9 душевною хворобою або недоумством, в наслідок чого він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними 06 травня 2014 року у проміжок часу 11.00 - 12.00 ?

- чи проявлявся у ОСОБА_9 тимчасовий розлад психічної діяльності на фоні онкологічного захворювання, внаслідок чого він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними 06 травня 2014 року у проміжок часу 11.00 - 12.00 ?

- чи приймав ОСОБА_9 06 травня 2014 року які-небудь ліки, і якщо так, то які, та в яких дозуваннях?

- чи знаходився ОСОБА_9 06 травня 2014 року під впливом будь - яких ліків, дія яких могла призвести до того, що у цей день у проміжок часу 11.00-12.00, під час складання заповіту, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

- чи здатний був ОСОБА_9 06 травня 2014 року у проміжок часу 11.00 - 12.00 усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними? (т.2 а.с.133-135).

Зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 листопада 2019 року клопотання представників позивачів про призначення експертизи задоволено.

Суд призначив судову посмертну комплексну медично-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи страждав ОСОБА_9 душевною хворобою або недоумством, будь-яким психічним розладом на момент посвідчення заповіту, тобто станом 06 травня 2014 року ? якщо так, чи міг він розуміти значення своїх дій або керувати ними 06 травня 2014 року у проміжку часу 11.00-12.00 год. (у момент посвідчення заповіту)?;

- чи проявлявся у ОСОБА_9 тимчасовий розлад психічної діяльності на фоні онкологічного захворювання, внаслідок якого він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними 06 травня 2014 року у проміжку часу 11.00-12.00 год.?;

- чи знаходився ОСОБА_9 06 травня 2014 року під впливом будь-яких ліків, дія яких могла призвести до того, що у цей день у проміжок часу 11.00-12.00 год., під час складання заповіту, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (м.Одеса, вул.Ак.Воробйова, 9).

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивачів і роз`яснено їм положення ст. 109 ЦПК України, які наступають у разі ухилення від участі в експертизі.

Надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 522/23350/14-ц, медичну документацію.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т.3 а.с.77-78).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять ухвалу суду від 21 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неналежного мотивування судом ухвали про задоволення їх клопотання про призначення судової посмертної комплексної медично-психіатричної експертизи, яку вони не просили призначити, та поставлення перед експертом питань, які вони не ставили (т.3 а.с.82-84).

Правом відзиву на скаргу відповідач та його представник не скористались.

Учасники судового процесу в судове засідання, призначене на 21 липня 2020 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням прийняти участь у її розгляді особисто не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У пункті 3 Висновку № 11 (2008) КРЄС зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

За усталеною практикою ЄСПЛ, посилання на яку містить і оскаржуване рішення ВРП (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Бендерський проти України», «Сокуренко і Стригун проти України»), закріплене у статті 6 Конвенції право особи на справедливий судовий розгляд забезпечується, зокрема, і через право на мотивоване судове рішення, справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується.

Відповідно до п.1 ч.7ст.57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Статтею 260 ЦПК України встановлено вимоги до змісту ухвали суду, що викладається окремим документом, за якими така ухвала має містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Цих чітких та зрозумілих для виконання вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Вирішуючи клопотання представників позивачів про призначення посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи із залученням спеціаліста лікаря онколога Одеського обласного онкологічного диспансеру, суд першої інстанції в резолютивній частині судового рішення зазначив, що воно підлягає задоволенню.

При цьому, згідно резолютивної частини ухвали, суд призначив судову посмертну комплексну медично-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставив питання, які представниками позивачів не ставились.

Таким чином, зміст оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції повністю відмовив представникам позивачів у задоволенні їх клопотання про призначення експертизи, та повністю задовольнив клопотання представника відповідача, про яке у описовій та мотивувальній частині він взагалі не зазначив та яке не розглядав.

Крім того, ухвала суду не взагалі не містить мотивів чому суд відхилив клопотання представників позивачів з їх питанням та задовольнив клопотання представника відповідача з її питаннями.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до п.4ч.1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена із порушенням норм процесуального права, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що незаконна та необґрунтована ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки нею на 3 місяці зупинене провадження у справі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення клопотання представників позивачів про призначення експертизи по суті, вважаючи, що питання призначення експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи, віднесено до компетенції суду першої інстанції, в провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 21 листопада 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: