Номер провадження: 22-ц/813/3631/20
Номер справи місцевого суду: 511/2627/18
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Курако Ксенія Леонідівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року у складі судді Панчук А.І.

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Курако К.Л., та з урахуванням виправлень, просив визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 24.10.2018, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений 24.10.2018 приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №1550, за яким право власності на вказане нерухоме майно належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову посилався на те, що, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 , позивач придбав за спільні кошти магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,68 м.кв. В подальшому шлюб відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2013 було розірвано. 30.07.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності позивача було укладено попередній договір щодо купівлі магазину за ціною 10000 дол. США (265 000,00 грн). 24.10.2018 ОСОБА_2 без згоди позивача уклала угоду купівлі-продажу магазину за 49 000,00 грн, які отримала особисто.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Курако К.Л., про визнання правочину недійсним відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 позов визнала та підтвердила, що позивач надавав згоду на продаж магазину з ціною 10000 дол. США (265 000,00 грн), але 24.10.2018 ОСОБА_2 без згоди позивача уклала угоду купівлі-продажу магазину за 49 000,00 грн. ОСОБА_3 надав лише розписку ОСОБА_2 про отримання нею від нього лише 2000 дол. США, вказуючи при цьому, що свідком повного розрахунку (тобто сплати 10000 дол. США) була приватний нотаріус Курако К.Л., яка пояснила, що 24.10.2018 при посвідчені спірного договору позивач присутній не був, розрахунки в присутності неї сторони не проводили. Не зважаючи на це, суд необґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_3 повністю розрахувався за магазин з ОСОБА_2 , сплативши 10000 дол. США, хоча у спірному договорі вказано, що його ціною є 49000,00 грн, які ОСОБА_2 отримала особисто.

У судове засідання 21.07.2020 учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. ОСОБА_3 звернувся із заявою про відкладення розгляду справи через карантинні заходи, проте з врахуванням викладення ним правової позиції письмово (а.с.55-62,70-77), що надає можливість надати оцінку доводам, відкриття апеляційного провадження у справі в липні 2019 року, судового навантаження, яке у разі відкладення розгляду справи дозволить призначити її лише у 2021 рік, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вирішив справу без явки сторін. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява N 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява N 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2013 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.07.1998, було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.11.2010 ОСОБА_2 належить на праві приватної власності магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,68 кв.м.

30 липня 2018 року ОСОБА_1 було надано згоду його колишній дружині ОСОБА_2 на продаж магазину НОМЕР_1, селище Лиманське Роздільнянського району Одеської області, укладання договору купівлі-продажу, а також укладання у разі необхідності додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору купівлі - продажу.

30 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язувалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу магазину НОМЕР_1, селище Лиманське Роздільнянського району Одеської області, загальною площею 43,68 кв.м., за ціною 265000 грн, що є еквівалентом 10000,00 дол. США.

Відповідно до п.4.1 вказаного договору зазначено, що до його підписання, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, у відповідності до п.п.2.1.2 ОСОБА_3 перерахував, а ОСОБА_2 отримала суму завдатку у розмірі 132500,00 грн, що є еквівалентом 5000,00 дол. США.

Також, п.п.2.1.2 договору встановлено, що до 15.09.2018 покупець передає продавцеві грошові кошти у розмірі, еквівалентному 3000 дол. США за курсом, встановленим НБУ на дату проведення виплати; до 15.10.2018 покупець передає продавцеві грошові кошти у розмірі еквівалентному 1000 дол. США за курсом, встановленим НБУ на дату проведення виплати; до 15.11.2018 покупець передає продавцеві грошові кошти у розмірі еквівалентному 1000 дол. США за курсом, встановленим НБУ на дату проведення виплати. При цьому друга сторона має право достроково виконати свої зобов`язання за цим договором.

24.10.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу магазину, відповідно до якого ОСОБА_3 придбав магазин НОМЕР_1, селище Лиманське Роздільнянського району Одеської області, загальною площею 43,68 кв.м., за погоджену сторонами суму 49000,00 грн. У п.6 договору зазначено, що його відчуження вчиняється за згодою колишнього чоловіка, ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.2,3 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Як вбачається зі згоди від 30 липня 2018 року ОСОБА_1 погодив продаж його колишньою дружиною ОСОБА_2 магазину НОМЕР_1, селище Лиманське Роздільнянського району Одеської області, укладання договору купівлі-продажу, а також укладання у разі необхідності додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору купівлі - продажу.

Отже, зміст зазначеної згоди свідчить про те, що ОСОБА_2 не була обмежена у праві визначати умови договору купівлі-продажу магазину на власний розсуд.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що передбачені ст. 203 ЦК України вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були дотримані та відсутні будь-які підстави, передбачені ч.1 ст. 215 ЦК України, для визнання договору недійсним, а посилання позивача щодо недійсності договору купівлі-продажу з підстав відсутності згоди другого з подружжя на укладення саме цього договору є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Підтвердженим також є те, що ОСОБА_3 перерахував, а ОСОБА_2 отримала суму завдатку у розмірі 132500,00 грн, що є еквівалентом 5000,00 дол. США.

Крім того, п.п.2.1.2 попереднього договору встановлено, що до 15.09.2018 покупець передає продавцеві грошові кошти у розмірі, еквівалентному 3000 дол. США за курсом, встановленим НБУ на дату проведення виплати; до 15.10.2018 - 1000 дол. США; до 15.11.2018 - 1000 дол. США.

Порівняння попереднього договору та договору купівлі - продажу свідчить про те, що є розбіжності в остаточній сумі продажу майна, проте викладені обставини, зважаючи на свідоме укладання договору ОСОБА_2 , її правом на внесення змін, а також правом покупця достроково виплатити обумовлену суму за договором, не надає достатніх правових підстав вважати умови договору неузгодженими та такими, що порушують права ОСОБА_1 , який надав згоду.

Більш того, невиконання умов договору, якщо такі обставини будуть встановлені, не є підставою для визнання його недійсним, а мають інші правові наслідки, тому вимоги ОСОБА_1 про визнання договору недійсним задоволенню не підлягають.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував заяву ОСОБА_2 про визнання позову, оскільки відповідно до ч.4ст.206 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті відповідачем позову і продовжує розгляд справи.

Визнання ОСОБА_2 позову при свідомому підписанні договору купівлі - продажу із зміненими умовами, порушує права ОСОБА_3 , позбавляє права на справедливий судовий розгляд, тому правомірно не могло бути основою рішення суду.

ОСОБА_2 , незважаючи на те, що є учасником угоди, обізнана про обставини її укладання, відмовилася від надання пояснень у якості свідка у справі, що є також аргументом на підтвердження вищевикладеного.

На підставі наведеного, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що зміна ціни договору має наслідком визнання його недійсним.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Курако К.Л., про визнання правочину недійсним, проте частково невірно в частині правового обґрунтування підстав відмови, тому рішення суду підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, в решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 24.07.2020.

Головуючий:

Судді: