КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
357/2450/19 Доповідач-Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Чобіток А.О

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Шепель К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляцій скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

у с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив визнати виконавчий лист №357/2450/19, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.05.2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 398 850,00 грн. та 4050,39 грн. судових витрат, всього 402 900,39 грн., таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що після отримання копії рішення суду від 25.04.2019 року, він у травні 2019 року виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_2 щодо стягнення боргу в повному обсязіз урахуванням судових витрат у розмірі 402 900,39 грн.. Однак, на підставі виконавчого листа,виданого Білоцерківським міськрайонним судом 30.05.2019 року, Білоцерківським міським відділом ДВС 09.07.2019 року відкрито виконавче провадження №59460738. Таким чином, ОСОБА_2 звернулась до виконавчої служби з метою стягнення заборгованості на підставі виконавчого листа, за яким фактично зобов`язання було вже виконано. Тому, 11.06.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського МВ ДВС із заявою про повернення виконавчого документа без виконання та закриття виконавчого провадження, унаслідок чого виконавче провадження №59460738 було завершено. Повторно ОСОБА_2 виконавчий лист не пред`являла і пред`являти не буде, у зв`язку з виконанням ним зобов`язання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви. Зазначає, що судом не врахована та обставина, що після отримання копії рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 409 900,39 грн., ним у травні виконано вказані зобов`язання в добровільному порядку у повному обсязі, що підтверджено ОСОБА_2 , але незважаючи на це 09 липня 2019 року виконавче провадження за виконавчим листом було відкрито.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1-4 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого 30.05.2019 рокуБілоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.05.2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 398 850,00 грн. та 4050,39 грн. судових витрат, всього 402 900,39 грн. таким, що не підлягає виконанню, суд зазначив, що заявник в судовому засіданні вказує, що державним виконавцем нараховано виконавчий збір з виконання рішення суду, але оскільки, заборгованість перед стягувачем ОСОБА_2 відсутня, то заявник просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Однак, встановлено, що боржником було виконано рішення суду саме в межах виконавчого провадження. ДВС отримала на виконання поданий стягувачем ОСОБА_2 виконавчий лист та державний виконавець вчиняв дії з виконання рішення суду. Боржник не оскаржував ухвалу про відкриття ВП чи інші дії, рішення державного виконавця з приводу виконання ВП № 59460738. В строк для добровільного виконання рішення суду, ОСОБА_1 не повернув борг та після відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду, боржник виконав рішення суду. Наведене підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_2 , яка була стягувачем у ВП. Відсутність будь-яких претензій у стягувача до боржника не є наслідком скасовування нарахованого виконавчого збору чи інших платежів.

Установлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.04.2019 року було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 398 850,00 грн. та 4050,39 грн. судових витрат, всього 402 900,39 грн.. Рішення набрало законної сили 28.05.2019 року.

30.05.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №357/2450/19, за заявою стягувача ОСОБА_2 ..

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за вказаним виконавчим листом№357/2450/19, державною виконавчою службою 09.07.2019 року відкрито виконавче провадження, яке за заявою ОСОБА_2 від 11.06.2020 року завершено, про що зазначає і сам боржник ( а.с. 24,30).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ( ч. 2 ст. 263 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові в справі №61-1592св17 від 16.01.2018 року зазначив, що частиною другою статті 369 ЦПК України ( у редакції 2004 року) передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У зазначеній постанові стаття 369, указана в редакції ЦПК 2004 року, у редакції ЦПК 2017 року стаття 432.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 та перевіряючи доводи його заяви про припинення його зобов`язань за виконавчим листом №357/2450/19, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.05.2019 року, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 з тих підстав, що державний виконавець вчиняв дії з виконання рішення суду, а відсутність будь-яких претензій у стягувача до боржника не є наслідком скасовування нарахованого виконавчого збору чи інших платежів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження, а в даному випадку відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що не оспорюється сторонами, виконавче провадження і так завершено, у зв`язку з його виконанням, що взагалі унеможливлює розгляд даної заяви по суті.

Зазначаючи як на підставу для відмови в задоволенні даної заяви те, що відсутність будь-яких претензій у стягувача до боржника не є наслідком скасовування нарахованого виконавчого збору чи інших платежів, суд також не врахував, що відповідно до частин 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, наявність постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, з якою не згоден боржник, може бути оскаржена ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яким, до речі, виконавчий збір не стягувався.

При цьому суд апеляційної інстанції роз`яснює ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутись до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, у разі якщо державним виконавцем за виконання виконавчого листа №357/2450/19, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.05.2019 року з нього стягується виконавчий збір, з яким він не згоден.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук