ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4669/20 Справа № 204/6835/18 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Дніпровської міської ради, Обслуговуючого кооперативу Автогаражний кооператив Жигулі-1, комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради, шостої Дніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2018 року позивачі звернулися до суду із позовом до Дніпровської міської ради, Обслуговуючого кооперативу Автогаражний кооператив Жигулі-1, комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради, шостої Дніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину за кожним гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться в Обслуговуючому кооперативі «Автогаражний кооператив «Жигулі-1» за адресою: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 16Г.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнених вимог, мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , після смерті якої вони є спадкоємцями першої черги спадкування, у зв`язку з чим 19 жовтня 2015 року звернулися до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину, в тому числі й на спірний гараж. Шоста дніпровська державна нотаріальна контора звернулася до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради з метою встановлення фактичних власників спірного гаража і з довідки останнього від 11 липня 2015 року за № 10747 встановлено, що на гараж № НОМЕР_1 відсутні відомості щодо реєстрації права власності. Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою зазначено, що оскільки за життя ОСОБА_7 право власності на гараж не зареєструвала, відтак і видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. При цьому, позивачі зазначили, що первинним власником і фактичним будівником спірного гаража був ОСОБА_8 , який був батьком ОСОБА_7 , і зазначили, що спадкоємцем померлого ОСОБА_8 є ОСОБА_7 . Однак, під час фактичного володіння гаражем, через свою легковажність, ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_7 за свого життя не зареєстрували право власності на спірний гараж. Після смерті ОСОБА_7 спадкоємці вирішили стати членами Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», тому вони зверталися до останнього спочатку в усному порядку, але згодом, не дочекавшись засвідчення рішення про взяття їх до членів зазначеного кооперативу і надання відповідного посвідчення, спадкоємці направляли листи від 16 грудня 2015 року та 16 серпня 2017 року з проханням прийняти їх в члени Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1». Проте, зазначені листи останнім не були отримані через неявку до поштового відділення.

Позивачі вважають, що вони виконали всі належні умови для набуття членства в кооперативі і подальшому прийнятті спірного гаража, чого неможливо сказати про Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», голова якого порушив не лише законодавство України, але й власний статут. Позивачі вважають, що у відповідності до чинного законодавства України вони, як спадкоємці, мають право зареєструвати фактичне право на гараж, який спочатку належав ОСОБА_8 , а потім дістався у спадок ОСОБА_7 ..

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що вказаний гараж належить саме Обслуговуючому кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», що підтверджується випискою з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку, виданою 14 січня 2009 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Вказана обставина не заперечується і визнається самими позивачами в їхній позовній заяві. Крім того, суд першої інстанції вказав, що спадкодавець була членом кооперативу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 28 квітня 2005 року № 1619 і мала лише право користування гаражем № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 5 від 10 серпня 2009 року, виданою Обслуговуючим кооперативом «Автогаражний кооператив «Жигулі-1». Натомість, позивачі ставлять питання про визнання за ними саме права власності за спірний гараж, в той час як таких прав спадкодавець не мала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 обґрунтована тим, що за життя ОСОБА_9 була донькою ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент смерті останнього проживала разом з ним, а тому є такою, що прийняла спадщину, в тому числі й спірний гараж. Апелянт вказує, що на момент смерті ОСОБА_8 набув право власності на спірний гараж, який увійшов до складу спадщини після його смерті та було прийняте ОСОБА_7 , а відтак вказана нерухомість увійшла до складу спадщини після її смерті, а тому висновок суду про те, що ОСОБА_7 на момент смерті не була власником спірного гаражу, а вказаний гараж належить Обслуговуючого кооперативу Автогаражний кооператив Жигулі-1 є помилковим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з належності спірного гаражу, саме Обслуговуючому кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», що не заперечується і визнається самими позивачами. Крім того, суд першої інстанції вказав, що спадкодавець була членом кооперативу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 28 квітня 2005 року № 1619 і мала лише право користування гаражем № НОМЕР_1 , тоді як позивачі ставлять питання про визнання за ними саме права власності за спірний гараж, в той час як таких прав спадкодавець не мала.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно.

Встановлено, що ОСОБА_3 є чоловіком померлої ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 і ОСОБА_1 є її рідними дітьми.

Також встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку звернулися до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 ..

На підставі їхньої заяви була заведена відповідна спадкова справа за № 130/2014.

Позивачі стверджують, що після смерті ОСОБА_7 окрім іншого, спадщина відкрилась також у вигляді гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться в Обслуговуючому кооперативі «Автогаражний кооператив «Жигулі-1» за адресою: АДРЕСА_1 .

19 жовтня 2015 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину кожному з них гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться в Обслуговуючому кооперативі «Автогаражний кооператив «Жигулі-1» за адресою: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 16Г, оскільки таке майно не було зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_7 не була власником спірного гаражу.

Так, згідно Виписки з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку, виданою 14 січня 2009 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, вказаний гараж належить Обслуговуючому кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1».

Вказана обставина не заперечується і визнається самими позивачами в їхній позовній заяві.

Також встановлено, що спадкодавець була членом кооперативу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 28 квітня 2005 року № 1619 і мала, у зв`язку з цим, право користування гаражем № НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою № 5 від 10 серпня 2009 року, виданою Обслуговуючим кооперативом «Автогаражний кооператив «Жигулі-1».

Крім того, судом також встановлено, що на теперішній час належним користувачем спірного гаражу є ОСОБА_6 , який прийнятий в члени Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1» на підставі рішення загальних зборів кооперативу.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт того, що власником спірного гаражу є Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», що не спростовано позивачами, а навпаки ними підтверджено, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що на момент смерті ОСОБА_8 набув право власності на спірний гараж, який увійшов до складу спадщини після його смерті та було прийняте ОСОБА_7 , а відтак вказана нерухомість увійшла до складу спадщини після її смерті, - колегія суддів вважає необґрунтованими,так як позивачами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_7 на момент смерті оформила належним чином право власності на спірний гараж.

Більш того, твердження апелянта про те, що позивачами вчинялися дії щодо вступу до Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Жигулі-1», - колегія суддів вважає безпідставними, так як вказані твердження не є правовою підставою для визнання за ними права власності на спірний гараж.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання позивачами належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарги без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачена апелянтом сума судового збору за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко