ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/13830/18

Провадження № 22-ц/818/450/20

Категорія:договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Харківська обласна філія КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Юлії Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року у складі судді Харченко А.М. , -

встановив:

26.09.2018. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М., в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», винесеного Державним реєстратором Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», номер запису про право власності 41354578;

- зобов`язати Державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» поновити запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

- стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору.

Позов обґрунтовувала посиланням на те, що 23 серпня 2007 року між нею, ОСОБА_1 , та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір про надання кредиту № 3056-023/07Р на підставі якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 33000 доларів США для купівлі квартири загальною площею 44,00 кв.м, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором зазначену квартиру було передано в іпотеку на підставі іпотечного договору №3056-023/07Р від 23 серпня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., та зареєстрованого в реєстрі за № 3133, в реєстрі заборон за № 3134.

Позивач стверджує, що 27 серпня 2018 року вона випадково дізналася про заочне рішення Куп`янського міжрайонного суду Харківської області від 23.06.2017 по справі № 628/726/17 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року 21597,21 доларів США та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8069 грн.

З інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона довідалася, що 24.05.2018 року Державним реєстратором Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Також їй стало відомо, що відділом державної реєстрації громадян Департаменту реєстрації Харківської міської ради позивача та його сім`ю з малолітньою дитиною було знято з реєстрації у спірній квартирі у позасудовому порядку.

Зазначала, що державний реєстратор Онуфрієнко Ю.М., здійснюючи реєстраційні дії, порушила порядок їх вчинення та прийняла рішення за відсутності правових підстав, не пересвідчилася про факт отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору та повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; прийняла оскаржуване рішення всупереч вимогам Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки квартира є єдиним місцем проживання ОСОБА_1 ; також відповідач допустила подвійне стягнення кредитної заборгованості, зважуючи на наявність судового рішення про стягнення заборгованості.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвоката Бірючинський Е.О. просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги повністю відтворюють доводи позовної заяви.

У письмових поясненнях ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін, оскільки судом першої інстанції вірно встановленні фактичні обставини справи та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що оскільки Закон України «Про іпотеку» має виключні підстави та умови для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, то посилання позивача ОСОБА_1 на те, що державний реєстратор Онуфрієнко Ю.М. не посвідчував нотаріально Договір іпотеки та не здійснював реєстрацію обтяжень спірного нерухомого майна не свідчать про незаконність державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. Посилання ОСОБА_1 на Закон України «Про нотаріат» не може бути застосованим до даного предмету спору. Також не ґрунтуються на законі посилання позивача про порушення мораторію, оскільки іпотечний договір містить застереження про задоволення вимоги іпотекодержателя, тобто позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов`язання. Вказує, що твердження ОСОБА_1 стосовно того, що з неї проведене подвійне стягнення на виконання рішення суду та погашення заборгованості за кредитним договором не підтверджено належними доказами.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - адвокат Поздняков П.В. проти апеляційної скарги заперечував, вказуючи на те, що сторона позивача таким чином зловживає своїми процесуальними обов`язками та намагається перешкоджати розгляду справи у розумні строки, оскільки доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи, а судове рішення є законним та обґрунтованим, яке просив залишити без змін.

Позивач та її представник - адвокат Бірючинський Е.О. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник позивача про поважність причин неявки не сповістив.

Від ОСОБА_1 28.01.2020 р. до суду апеляційної інстанції надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що вона перебуває за межами м. Харкова та за сімейними обставинами не має змоги з`явитися у судове засідання, призначене на 29.01.2020 о 12-30 год. Разом з тим, в заяві відсутні доводи, які б свідчили про поважність причин неявки в судове засідання, доказів про існування таких не надано. Про причину неявки представника до апеляційного суду взагалі ніяких заяв не надходило.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 44, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю позивача та її представника, оскільки неявка учасника справи та представника не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції, про своє відношення до судового рішення вони виклали в апеляційній скарзі. Даних про наявність поважності причин їх неявки та неможливість вирішення апеляційної скарги без їх особистої участі матеріали справи не містять.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 23 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк» укладено кредитний договір № 3056-023/07Р (далі - кредитний договір), на підставі якого позивач отримала грошові кошти в сумі 33000 доларів США для споживчих цілей,строком до 23 серпня 2032 року ( а.с. 12-16)

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 23 серпня 2007 року між тими ж сторонами підписано іпотечний договір №3056-023/07Р від 23 серпня 2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., та зареєстрований в реєстрі за № 3133, в реєстрі заборон за № 3134, за умовами якого позивач передала в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.2007 за № 3125 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є.( а.с. 6-11)

У пунктах 3.1.1 - 3.1.4, іпотечного договору передбачено, що при порушенні Іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні Іпотекодавцем умов даного договору та у випадках, установлених законом, у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів Іпотекодавцем не буде виконано вимогу про усунення порушень, яка надсилається Іпотекодавцю, Іпотекодержатель має право на свій розсуд застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя , зокрема шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

У пунктах 3.2.2 - 3.2.2.2 іпотечного договору передбачено, що право власності на предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя, якщо протягом тридцяти календарних днів Іпотекодатель не задовольнить вимогу Іпотекодержателя про усунення порушень або виконання основного зобов`язання, право власності переходить до Іпотекодержателя на наступний день після закінчення тридцятиденного строку відповіді на вимогу

Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 червня 2017 року у цивільній справі № 628/726/17, роздрукованого з ЄДРСР, позов задоволено ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА-3, ОСОБА-4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА-3, ОСОБА-4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21597,21 дол. США та судові втрати у сумі 8069,44 грн.(а.с. 21-23).

Вимогою на ім`я ОСОБА_1 -ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» повідомило останню, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Довіра та Гарантія», яке виступає Кредитором відносно ОСОБА_1 (надалі - Боржник) за договором про надання споживчого кредиту № 3056-023/07Р від 23.08.2007, укладеного між Боржником та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Кредитний договір), на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитом № Б/Н від 12 жовтня 2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Іпотекодержателем відносно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (надалі - Іпотекодавець) на праві власності (надалі - Предмет іпотеки), що виступає в якості забезпечення по вищезазначеному Кредитному договору на підставі Договору іпотеки, який було укладено 23.08.2007 року, посвідченого Яновою О.Є., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, серія та номер № 3133,3134. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як Кредитор та Іпотекодержатель повідомило ОСОБА_1 , як Іпотекодавця за договором іпотеки про неналежне виконання Боржником умов Кредитного договору, що призвело до наявності існуючої заборгованості у розмірі 52403,99 долар США, що еквівалентно 1390451 грн. 42 коп. Оскільки Боржник систематично порушував умови Кредитного договору та за значний проміжок часу має прострочену заборгованість, у нового кредитора маються правові підстави вимагати від Боржника дострокового повернення всієї заборгованості за Кредитним договором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України та умов Кредитного договору. У відповідності до умов Договору іпотеки за Законом України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмету іпотеки у будь-який спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку» (а.с. 41-42).

Вищезазначена вимога направлена на адресу ОСОБА_1 цінним листом 29.03.2018 та отримана особисто ОСОБА_1 17.04.2018 року , що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 43-45).

Згідно Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.10.2017 за ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина 3-х кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_7 та на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 ,

( а.с. 46-48).

Згідно Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.09.2018 щодо об`єкта нерухомого майна яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право власності на зазначений об`єкт зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору іпотеки № 3056-023/07Р ( а.с. 19-20).

Згідно копії паспорта серія НОМЕР_1 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 25-26).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в якості відповідача вказала державного реєстратора Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Онууфрієнко Ю.М. і просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія», винесеного Державним реєстратором Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», номер запису про право власності 41354578; зобов`язати Державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» поновити запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

У цій справі предметом позову є, зокрема, скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання державного реєстратора здійснити певні дії.

Відповідно до частини 1 статі 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В даному випадку спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивача ОСОБА_1 на квартиру внаслідок дій з реєстрації такого права за відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Апеляційний суд вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на квартиру має розглядатися як спір, який пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на квартиру іншою особою, за якою зареєстроване відповідне право. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис у Держреєстр.

Такий висновок судової колегії узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 36 Постанови від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М.,однак з мотивів, наведених вище.

В частині вирішення позовних вимог до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Тобто у випадку порушення основного зобов`язання для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля іпотекодержателя та вчинення ним дій, передбачених законом.

З урахуванням, що сторони договору іпотеки встановили іпотечне застереження, суд першої інстанцій зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 520/6819/14-ц (провадження № 14-343цс18).

Аргументи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили та на підставі якого стягнуто заборгованість за кредитним договором , і одночасне задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку є подвійним стягненням, колегія суддів відхиляє.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі 310/11024/15-ц (провадження № 14-14-112цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса».

Отже, сама по собі наявність рішення суду не позбавляє права іпотекодержателя задовольнити свої вимоги в інший спосіб, передбачений договором про іпотеку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував пункт 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит наданий у іноземній валюті, колегія суддів відхиляє.

В постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що положення Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Також зазначені доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а саме відомостями, що містяться в Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.10.2017, згідно з якою ОСОБА_1 , окрім квартири яка є предметом іпотеки, належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина 3-х кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_7 .

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи апеляційної скарги дають підстав для висновку, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року ухвалено частково без додержанням норм матеріального та процесуального права при викладенні мотивів, хоча головне питання щодо відмови у задоволені позову вирішено вірно.

Оскільки частина 4 статті 376 ЦПК України передбачає у якості підстави для зміни судового рішення також і випадки доповнення або зміни його мотивувальної частини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а саме: оскаржуване судове рішення в частині позовних вимог до Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М.змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ч. 4 ст. 376 ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М.змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина