ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3462/17 Номер провадження 22-ц/814/1163/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянула у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам.

Позов обгрунтовано тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року змінено місце проживання їх спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з ним, та стягнуто на його користь з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2016 року і до досягнення донькою повноліття. 15.07.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дитину та врегульовані питання утримання їх доньки. Вони домовились про сплату аліментів у твердій грошовій сумі, при чому розмір першого платежу становить 400 доларів США, а усі наступні в сумі 175 доларів США щомісячно. Відповідач не виконує умови вказаного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів.

Тому позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів за договором між батьками про сплату аліментів від 15.07.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. за реєстровим №1903, за період з 10.11.2016 року по 26.12.2017 року в сумі 2593, 28 доларів США, що еквівалентно 74 297, 47 грн. (з урахуванням офіційного курсу долара США станом на день подання заяви про збільшення позовних вимог 17.01.2018 року).

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за договором між батьками від 15.07.2016 року, в сумі 19 064 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволенні його позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі позивач вважає помилклвим висновок суду про кінцевий строк дії договору - дату перетину відповідачем державного кордону України (її повернення), а не з дня набрання законної сили рішенням суду про розірвання укладеного між сторонами договору про сплату аліментів на дитину. Також посилається на умови договору, де визначено, що він набирає чинності з дня перетину кордону матір`ю для переїзду на постійне місце проживання до держави Ізраїль та діє до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Доовди відзиву на апеляційну скаргу є аналогічними поясненням, наданим строною відповідача у суді першої інстанції, які зводяться до того, що заборгованість по аліментам слід рахувати за період з 10.11.2016 року по 17.03.2017 року (тобто час повернення ОСОБА_2 в Україну).

Відповідно до вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув дану справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язком з наміром матері виїхати на постійне проживання за кордон, рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року, визначено місце проживання доньки з батьком та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2016 року і до досягнення донькою повноліття.

15.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з виїздом ОСОБА_2 на постійне місце проживання до держави Ізраїль, було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 1903. Даним договором були врегульовані питання утримання їх спільної доньки. Батьки домовились про сплату аліментів у твердій грошовій сумі, при чому розмір першого платежу мав становити 400 доларів США, а усі наступні в сумі 175 доларів США щомісячно.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.12.2017 року задоволено позов ОСОБА_2 , розірвано договір, укладений 15.07.2016 року між батьками про сплату аліментів на дитину.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.08.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним розірваного договору між батьками про сплату аліментів залишено без задоволення.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що договір від 15.07.2016 року сторони уклали у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виїжджала за кордон на постійне місце проживання. Проте 17.03.2017 року вона повернулась в Україну, оскільки держава Ізраїль відмовила їй у наданні постійного місця проживання, отже, заборгованість слід рахувати за період з 10.11.2016 року по 17.03.2017 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною четвертою статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

У статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Як вбачається із п.12 укладеного між сторонами договору про сплату аліментів на дитину, даний договір набуває чинності з дня перетину кордону України матір`ю для переїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль та діє до досягнення дитиною повноліття.

Договір не містить будь-яких застережень щодо наявності обов`язку по сплаті аліментів з іншого часу, а також щодо припинення такого обов`язку у зв`язку з поверненням платника аліментів в Україну.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ураховуючи викладене, суд у порушення вищевказаних положень закону належним чином не дослідив умови укладеного договору про сплату аліментів на дитину, не врахував те, що цим договором не передбачено право на припинення виконання зобов`язань з часу повернення матері в Україну, будь-які зміни до договору щодо цього питання не вносились.

Згідно з частинами другою та третьою статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, договір сторін про сплату аліментів на дитину від 15.07.2016 року розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.12.2017 року, яке набрало законної сили 26.12.2017 року. (а.с. 66). Таким чином, саме з часу набрання судовим рішенням законної сили припиняються зобов`язання сторін за договором, в тому числі щодо обов`язку ОСОБА_2 сплачувати аліменти. При цьому, слід також врахувати, що вимог про наслідки розірвання договору, у зв`язку з істотною зміною обставин, ОСОБА_2 не заявляла.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 189 СК України, ст.ст. 526. 527 ЦК України, а також того, що рішення суду про розірвання договору про сплату аліментів на дитину набрало законної сили 26.12.2017 року, колегія суддів приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення аліментів за період з 10.11.2016 року по 26.12.2017 року в сумі 2593, 28 доларів США, що еквівалентно 74 297, 47 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 742, 97 грн., та за розгляд справи у апеляційному суді в розмірі 1114, 46 грн., а всього 1857, 43 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2020 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за договором між батьками про сплату аліментів від 15 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталею Анатоліївною, за реєстровим №1903, за період з 10 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року в сумі 2593, 28 доларів США, що еквівалентно 74 297, 47 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 742, 97 грн., та за розгляд справи у апеляційному суді в розмірі 1114, 46 грн., а всього 1857, 43 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов