СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/896/20
Провадження №2/547/499/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката В.В.Трембача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області, про стягнення шкоди і збитків,
ВСТАНОВИВ:
12.09.2020 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 65,60 грн, що є витратами позивача на послуги АТ "Укрпошта" зі сплати відправлення позивачем на адресу відповідача 07.03.2020 цінного листа з описом вкладення. Позивач запитував у відповідача відомості та копії документів щодо витрат відповідачем аліментів, які позивач сплачує на користь відповідача для утримання сина сторін ОСОБА_4 . Відповідачка протиправно не надала належної відповіді на запит позивача, чим позивачеві завдано школи і збитків на суму 65,60 грн. Позивач зазначає, що як платник аліментів має право на отримання запитуваної інформації і право на здійснення контролю за витрачанням коштів на його сина. Аліменти мають саме таке цільове призначення, вони є власністю дитини.

15.09.2020 головуючим суддею визначено В.Ф.Харченка.
17.09.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено 16.10.2020.

Відповідач у відзиві вказала, що дійсно отримала від позивача запит на отримання публічної інформації з проханням надати чеки і квитанції, що підтверджують витрати на аліментів утримання сина. Листом від 16.03.2020 відмовила у наданні відповіді, оскільки не є розпорядником відповідної інформації, а позивач вказував на Закон України "Про доступ до публічної інформації". Позивач запитував у відповідача публічну інформацію. Тому позов є безпідставним.
Відзив вказує на необхідність покладення судом на позивача обов`язку сплатити судовий збір і стягнути з нього понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.
Третя особа відзиву не складала.

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою від 02.10.2020 про підтримання позову, розгляд справи за його відсутності, відхилення усіх заперечень відповідача через їх необґрунтованість.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, вказаних у відзиві, наголосив на відсутності порушень будь-яких прав позивача відповідачем, відсутність у позивача шкоди чи збитків, завданих відповідачем, існування причинного зв`язку. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу, на які було вказано у відзиві на позов.
Відповідачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа представника у судове засідання не направила.
З огляду на зазначені обставини суд, відповідно до ст.ст 13, 43, ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив розглянути справу за відсутності сторін і представника третьої особи.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).
Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача, якщо відповідач проти позову заперечує.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.
За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Саме порушення останніх є підставою для застосування судом конкретного способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченого законом. Тобто позивач повинен, з-поміж іншого, довести, що відповідач порушує права, свободи чи законні інтереси третьої особи.
Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тобто суд повинен встановити, чи дійсно відповідач порушує право позивача та/або третьої особи. Суд повинен з`ясувати у чому саме полягає порушення законних прав позивача та/або третьої особи відповідачем.
Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є сином позивача ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3 (а.с. 7).
З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочалося стягнення з 18.12.2014. Заборгованість стягувати до 50 % розміру заробітку, відповідно до постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції Т.В.Молдованова на підставі виконавчого листа № 1627/929/11 виданого 12.12.2014 Семенівським районним судом Полтавської області (а.с. 8).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській районній державній адміністрації "Про здійснення повторної перевірки Семенівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, використання аліментів колишньою дружиною на дитину" від 29.10.2015 № 10 встановлено (а.с. 9-11):
-малолітній ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (підстава: свідоцтво про народження, видане відділом ДРАЦС Семенівського РУЮ Полтавської області від 15.12.2010. Серія НОМЕР_1 );
- ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з сином ОСОБА_5 , 2010 народження, у будинку своєї матері ОСОБА_6 , пенсіонерки, де також мешкає її брат ОСОБА_7 (підстава: акти обстеження умов проживання від 21.04, 03.07, 23.09, 28.10.2015);
-аліменти ОСОБА_2 сплачуються за рішенням суду (підстава: рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 15.06.2012, справа № 1627/929/2011. Рішення набрало законної сили 28.08.2012);
- ОСОБА_2 сплачувалися аліменти протягом 2015 року 2845,70 (лютий), 1357,19 (березень), 1071,68 (квітень), 1071, 68 (травень), 1066,32 (червень), 243,23 (червень) (підстава: довідка, видана за місцем роботи громадянина від 27.05.2015 № 51, копія виписки з рахунку квитанції Приватбанку щодо сплати аліментів);
-малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованцем ДНЗ " ОСОБА_8 " (підстава: довідки ДНЗ "Малятко" від 22.04., 23.09.2015);
-перевірка використання аліментів на дитину ОСОБА_4 , 2010 народження Семенівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, проводилася в квітні 2015 року (підстава: звернення ОСОБА_2 до голови Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин);
-питання розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській райдержадміністрації 09.07.2015, 29.10.2015 (підстава: звернення ОСОБА_2 до Мінсоцполітики, Міністерства фінансів України);
- ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна у Семенівському РЦЗ (підстава: довідка № 1137 від 25.06.2015, видана Семенівським РЦЗ);
- ОСОБА_3 з грудня 2013 року по квітень 2015 року працювала прибиральницею у ФОП ОСОБА_9 (довідка видана фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 );
- ОСОБА_3 отримувала тимчасову допомогу на 1 дитину, коли батько ухиляється від сплати аліментів від управління праці та соціального захисту населення РДА (довідка УПСЗН Семенівської РДА від 02.07.2015 № 714);
- ОСОБА_3 з липня 2013 року по липень 2014 року отримувала від управління праці а соціального захисту населення державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (довідка УПСЗН Семенівської РДА від 02.07.2015 № 713);
-28.10.2015 комісією у складі представників служби у справах дітей, управління праці та соціального захисту населення, районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, дошкільного дитячого закладу "Малятко" проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_3 , яке черговий раз підтвердило висновки попередніх комісій, а саме, для дитини матір`ю створені умови для проживання, розвитку та виховання малолітньої дитини (підстава: звернення ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України);
-на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській райдержадміністрації 29.10.2015 ОСОБА_3 в усній формі надала пояснення щодо використання аліментів, які витрачає на лікування, харчування, одяг та взуття, також зазначила, що на даний момент частина коштів зберігається на поточному рахунку в банку);
-прийнято рішення комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській райдержадміністрації від 24.09.2015 № 09 "Про визначення способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком громадянином ОСОБА_2 ". З усного пояснення матері ОСОБА_4 , 2010 народження на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській райдержадміністрації 29.10.2015 № 10 спроб спілкування батька з дитиною не було.
Комісія з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації вирішила:
4.1 Інформацію ОСОБА_10 , ОСОБА_3 взяти до відома.
4.2. Аліменти, сплачувані ОСОБА_2 на утриманні малолітньої дитини, використовуються за цільовим призначенням (на потреби дитини).
4.3. Рекомендувати ОСОБА_3 збирати чеки, квитанції для підтвердження витрат на дитину.
4.4. У разі надходження подібних звернень від ОСОБА_2 рекомендувати йому особисто взяти участь в обстеженні умов проживання, виховання та розвитку його сина, розгляд питань на комісії проводили за його участі.
Позивач цінним листом з описом вкладення 07.03.2020 звернувся до відповідачки із запитом на публічну інформацію такого змісту (а.с. 12):
" ОСОБА_11 .
Згідно виконавчого провадження. відкритого Знам`янським міськрайонних відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19.01.2015 здійснюється відрахування аліментів з мого заробітку (доходу) у розмірі 25 % на користь мого сина, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п. 4.3 рішення комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській районній державній адміністрації від 29.10.2015 № 10, Вам рекомендовано збирати чеки, квитанції для підтвердження витрат аліментів за призначенням (на потреби дитини).
Керуючись статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР та відповідно до статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2931-VI, прошу Вас надати чеки, квитанції, які підтверджують витрати відраховуємих з мене аліментів за призначенням (на потреби дитини).
Під час задоволення запиту на отримання публічної інформації прошу застосувати обґрунтовані правові рішення відповідно до статей 20, 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939 - VI.
Прошу надати відповідь поштою у визначений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2929 - VI в термін (не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту), на адресу: АДРЕСА_2 "
Загальна вартість послуг АТ "Укрпошта" на пересилання вказаного листа склала 65,60 грн, що підтверджено копіями відповідних чеків АТ "Укрпошта" (а.с. 13, 14).

Вказаний лист відповідачка отримала 12.03.03.2020 (а.с. 14).

16.03.2020 відповідачка склала відповідь на вказаний запит такого змісту (а.с. 15):
"На запит про отримання публічної інформації від 07.03.2020 року, повідомляю, що у відповідності до ст. 1 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень. Інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
У відповідності до ст. 13 зазначеного Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
2. До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Таким чином, у відповідності до ЗУ "Про доступ до публічної інформації", я не являюсь розпорядником публічної інформації та позбавлена можливості надавати або оприлюднювати її."

Надалі позивач листом від 25.08.2020 (а.с. 16, 17) на адресу відповідача вказав таке:
" ОСОБА_11 .
Згідно виконавчого провадження, відкритого Знам`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19.01.2015, здійснюється відрахування аліментів з мого заробітку (доходу) у розмірі 25 % на користь мого сина, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п. 4.3 рішення комісії з питань захисту прав дитини при Семенівській районній державній адміністрації від 29.10.2015 № 10, Вам рекомендовано збирати чеки, квитанції для підтвердження витрат аліментів за призначенням (на потреби дитини).
На Вашу адресу 07.03.2020 цінним листом № 924 надсилався запит, на отримання зазначеної вище інформації, якого ви отримали 12.03.2020, однак Ви свідомо проігнорували надати на нього відповідь, посилаючись на незрозумілі у даному випадку положення чинного законодавства України.
За загальним правилом аліменти на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням (частина перша статті 179 Сімейного кодексу України). Правило про цільове використання аліментів поширюється і на інших осіб, які мають право розпоряджатися аліментами (сама неповнолітня дитина, опікун). Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Однак, враховуючи те, що Вами відмовлено мені у інформації щодо цільового використання відраховуємих з мене аліментів на дитину, коли в силу певних причин мені відомо, що аліменти на дитину використовуються не за цільовим призначенням, як платник аліментів, маю право звернутися до органу опіки та піклування про перевірку цільового використання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів, я, як платник, маю право звернутися до суду з відповідним позовом.
Звертаю Вашу увагу, що у положеннях частин першої та другої статті 179 Сімейного кодексу України зазначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини та той з батьків, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається ними включно за цільовим призначенням в інтересах дитини; неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
У постанові Апеляційного суду Черкаської області від 05.07.2018 (справа №22-ц/793/1092/18) зазначено, що "виключного переліку того, на що повинні витрачатися кошти, законом не встановлено, але вони повинні бути спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, таких як харчування, лікування, гігієна, одяг, придбання речей, необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей".
Остання реформа Міністерства юстиції України у сфері вдосконалення порядку стягнення аліментів і захисту права дитини на належне утримання розширила перелік прав не тільки дітей та одержувачів аліментів, а і їх платників. Однією з новел закону від 03.07.2018 № 2475-VIII стало запровадження контролю за витрачанням аліментів. У разі наявності сумнівів щодо цільового використання аліментів відповідно до норм чинного законодавства передбачено, що і платник має можливість захистити права та інтереси дитини шляхом звернення до відповідних органів з метою перевірки, чи цільовим є використання аліментів.
У статті 186 Сімейного кодексу (у редакції закону №2475 - VIII визначено, що "контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей". За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати) такі відвідування здійснюються позапланово, але не більше ніж раз на 3 місяці.
Таким чином я, як платник аліментів, вважаю, що сплачувані мною суми використовуються не на потреби дитини, тому можу звернутися із заявою до органу опіки та піклування щодо наявності факту нецільового використання коштів. І служба у справах дітей муситиме щоквартально здійснювати контроль за витрачанням аліментів.
Також звертаю Вашу увагу, що при надсиланні 07.03.2020 запиту на отримання інформації щодо цільового використання відраховуємих з мене аліментів на дитину, мною безпідставно були витрачені кошти у розмірі 65 (шістдесят п`ять) грн., 60 коп. на відсилання Вам зазначеного запиту, який Ви свідомо проігнорували. Ви завдали мені матеріальної шкоди у розмірі 65 (шістдесят п`ять) грн., 60 коп., яку, відповідно до чинного законодавства України я маю право з Вас стягнути у судовому порядку.
Керуючись відповідними положеннями чинного законодавства України, прошу Вас надати чеки, квитанції, які підтверджують витрати відраховуємих з мене аліментів за призначенням (на потреби дитини).
Прошу надати відповідь поштою не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, на адресу: АДРЕСА_2 ".

Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Отже, як право на стягнення збитків, так і право на стягнення майнової шкоди виникає, з-поміж іншого, за обов`язкового існування і доведення порушенням прав позивача відповідачем.

Позивач, обґрунтовуючи свій інформаційний запит до відповідачки від 07.03.2020, посилався на приписи Законів України "Про звернення громадян" і "Про доступ до публічної інформації".
Суд зазначає, що Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відтак позивач помилково вказував у своєму запиті на вказані положення законів, як на обов`язок відповідача, як громадянина (не орган державної влади, не суб`єкта владних повноважень тощо) скласти і надати йому відповідні відомості і документи.
Відповідачка, надаючи позивачеві 16.03.2020 відповідь на запит від 07.03.2020, обґрунтовано вказала, що не є розпорядником запитуваної публічної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
Закон не передбачає право платника аліментів, тобто позивача, здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів їх платником. Відповідні інспекційні відвідування і перевірку може вчиняти орган опіки та піклування.
Відтак, навіть за умови помилкового посилання позивача на згадані закони України "Про звернення громадян" і "Про доступ до публічної інформації", позивач не набуває права на контроль за цільовим витрачанням сплачуваних ним аліментів, про що, власне, йшлося у його листуванні до відповідачки.
Будь-якої протиправної дії чи рішення відповідач стосовно позивача у цій частині не вчиняла.

На окрему увагу заслуговує й те, що позивач з власної волі обрав форму листування з відповідачкою: надсилання цінного листа з описом вкладення через АТ "Укрпошта".
Понесені витрати на листування є передумовою реалізації права на інформацію.

Відтак суд, вивчивши усі надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі; ураховуючи встановлені у справі обставини і правовідносини; суд робить висновок про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову і відмовляє у його задоволенні повністю.

Позивач як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору. Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до ст.ст. 11, 15, 133, 137, 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені відповідачем 6000,00 грн витрат на правничу допомогу частково, у розмірі 500,00 грн, що є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, відповідає особливостям предмета спору, складності справи, обсягу доказів, обсягу складеного відзиву, тривалості судового засідання у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500,00 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя особа Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області (Полтавська область, Семенівський район, смт Семенівка, вул. Незалежності, 44; ).

Суддя В.Ф.Харченко

Повний текст рішення складено 21.10.2020.