ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 січня 2020 року

м. Харків

справа № 623/3703/19

провадження № 22-ц/818/1069/20

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Бурлака І.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

апелянт - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадження без повідомлення учасників справи справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року, постановлену суддею Винниченко П.П., в залі суду в м. Ізюм,

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2019 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, та на користь держави судовий збір в сумі 192,10 грн.

18 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, а 20.11.2019 року подав уточнену заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що при подачі заяви про стягнення аліментів заявник надала до суду довідку про склад сім`ї від 04.10.2018 року, згідно якої син ОСОБА_3 , 2014 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але навіть на той час проживали фактично за адресою : АДРЕСА_2 , де мешкає з дитиною і понині, тому дана довідка не підтверджує факту проживання сина разом з заявницею за адресою АДРЕСА_1 на час розгляду справи. Натомість, на підтвердження того факту, що дитина залишилася проживати з батьком є акт від 15.11.2019 року, складений сусідами та завірений директором КП «Благоустрій м. Ізюма». Згідно інформації від 02.08.2019 року № 01-39/120, наданої завідувачкою Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садка) № 12, ОСОБА_3 дійсно відвідує ІДНЗ № 12 з 16.11.2017 року, на даний час перебуває у групі для дітей середнього дошкільного віку №3. Відповідно до даної інформації, мати дитини не часто приводить та забирає дитину, пояснюючи тим, що мешкає не в місті Ізюмі і їй не зручно відводити дитину до ІДНЗ №12, а дитина відмовляється від переводу до інших закладів. А батько дитини навпаки приймає активну участь у вихованні дитини, відвідує батьківські збори та свята, активно цікавиться життєдіяльністю дитини у садочку, здає кошти на придбання канцтоварів, іграшок, подарунків для дитини на свята.

Ухвалою Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 - задоволено. Судовий наказ, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 04.11.2019 року у справі №623/3703/19 за заявою заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини - скасовано.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовлено.

Роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів того, що дитина проживає з ним, оскільки КП «Благоустрій міста Ізюма», якими наданий акт про склад сім`ї, не відноситься до визначених законом органів, що здійснює реєстрацію факту проживання громадян. В Інформації від 02 серпня 2019 року № 01-39/120 Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 12 мова йде лише про відвідування дитиною садочку та про те, що батьки приводять та забирають дитину із садочку, приймають участь у вихованні дитини, що насамперед є обов`язком кожного батька, та не свідчить про місце проживання дитини. Син ОСОБА_3 постійно мешкає з нею в с. Бабенкове, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 07 листопада 2019 року № 1173, виданою Бригадирівською сільською радою, з відповіддю на адвокатський запит Бригадирівської сільської ради від 25 листопада 2019 року № 02-25/439 з підтвердженням сусідами факту проживання ОСОБА_3 з травня 2018 року, а також актом обстеження умов проживання від 18 листопада 2019 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Ізюмської РДА. Твердження ОСОБА_2 спростовується наявністю в Ізюмському міськрайонному суді Харківської області іншої справи № 623/3801/19, відкритої за позовом ОСОБА_2 до неї з приводу зміни місця проживання сина.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року відповідно до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про скасування судового наказу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки є підстави для скасування судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами та відмови у видачі судового наказу.

Такі висновки суду першої інстанції не суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи.

За змістом розділу ІІ ЦПК України, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження (хід якого взагалі не фіксується) застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 166 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Разом з цим, частина 8 указаної процесуальної норми передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Вказаний висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 10 липня 2017 року по справі №6-1сно17.

Відповідно до ч. 4 ст.423 цього Кодексу не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування обставин, які судом не встановлювалися.

Матеріалами справи підтверджено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с. 7)

Судовим наказом від 04 листопада 2019 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина з 19 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

Отже, при видачі вказаного судового наказу суд виходив з того, що інформація про те, що щонайменше з 19 вересня 2019 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 проживає і буде проживати з матір`ю (заявником), має достовірний характер.

Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що згода між батьками малолітнього ОСОБА_3 щодо його місця проживання відсутня.

Так, до заяви про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 надав акту від 15 листопада 2019 року, складений сусідами та завірений директором КП «Благоустрій м. Ізюма» малолітній ОСОБА_3 проживає разом із батьком з адресою: АДРЕСА_3 . (а.с 36)

Однак, згідно акту від 28 листопада 2019 року також складений сусідами та завірений директором КП «Благоустрій м. Ізюма» вбачається, що малолітній ОСОБА_3 не проживає разом із батьком з адресою: АДРЕСА_3 . (а.с .49)

З довідки про склад сім`ї від 07 листопада 2019 року № 1173, виданою Бригадирівською сільською радою, з відповіді на адвокатським запит Бригадирівської сільської ради від 25 листопада 2019 року № 02-25/439 з підтвердженням сусідами в вбачається, що малолітній ОСОБА_3 з травня 2018 року проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с 46,47)

Також вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 18 листопада 2019 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Ізюмської РДА.(а.с 48)

Зазначенні ОСОБА_2 докази не є допустимими, спростовуються матеріалами справи та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Тобто, доводи заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається боржника не можуть бути підставою для скасування судового наказу у порядку його перегляду за нововиявленими обставинами .

Оскільки, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ізюмського міськайонного суду Харківської області знаходить справи № 623/3801/19з а позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про визначення місця проживання дитини та ухвалою Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. У разі вирішення вказаного спору на користь відповідача, він не позбавлений можливості заявити про припинення стягнення аліментів.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ізюмського міськайонного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С.Кругова

І.В. Бурлака