ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2020 року

м.Харків

справа № 610/3402/18

провадження № 22-ц/818/697/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» про примусове виконання обов`язку в натурі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» на заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Храмцова В.Б., в залі суду в місті Балаклія Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» про примусове виконання обов`язку в натурі.

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» скласти та надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату громадянина ОСОБА_1 за період з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року в повному обсязі та засвідчені встановленим порядком копії первинних документів, на підставі яких довідка складена. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним витрати в розмірі 11 000 грн., а також судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що його, як відповідача, не було належним чином повідомлено про розгляд справи за вищевказаним позовом, що позбавило його можливості надати свої заперечення щодо позовних вимог. Тому заочне рішення у справі слід скасувати. Крім того, ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» не заперечує, що з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року позивач перебував у трудових відносинах з підприємством, правонаступником якого є відповідач. В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогою надати довідку про заробітну плату за час роботи на підприємстві. На виконання вимог ст. 49 КЗпП України товариством була надана позивачу така довідка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 23.01.2018 року позивачу була призначена пенсія, але його не влаштував її розмір. Спеціалістами відділу контрольно-перевірочної роботи №1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Харківській області було проведено дві перевірки ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» щодо відповідності первинним документам змісту довідок про заробітну плату позивача від 01.12.2017 року та щодо достовірності зазначених довідок. За результатами перевірки встановлено, що будь-яких розбіжностей та порушень не виявлено. Відповідач вважає, що вимога позивача надати довідки про заробітну плату за 1979-1982 роки, 1985-1987 роки з зазначенням реального розміру заробітної плати в грошовій одиниці, в якій вона була нарахована без застосувань будь-яких коефіцієнтів та інших перерахунків, а також вимога про надання первинних документів товариства, на підставі яких складена довідка, - є безпідставними. Відповідач був призначений на посаду керуючого ремонтно-транспортного підприємства РАПО лише 01.11.1990 року. В архіві підприємства відсутні особисті рахунки ОСОБА_1 за періоди з 1979-1982 року та з 1985-1987 року, що унеможливлює надання позивачу довідок про зарплату за ці періоди з об`єктивних причин. Крім того судом необгрунтовано стягнуті витрати на правову допомогу у розмірі 11 000 грн., оскільки їх оплата не підтверджена позивачем.

Представник позивача адвокат Стрельченко Олег Валерійович надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився у судове засідання. Разом з тим позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими. Наявні підстави для зобов`язання відповідача скласти та надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року в повному обсязі, а також надати засвідчені встановленим порядком копії первинних документів, на підставі яких довідка складена.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 211, 223 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням учасників справи. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 06 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 29 грудня 2018 року (а.с.40).

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, розгляд справи декілька разів було відкладено (а.с.45, 76).

При цьому відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 29 грудня 2018 року, на 15 січня 2019 року, на 27 березня 2019 року та на 15 квітня 2019 року, оскільки судові повістки не були вручені відповідачу та поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.63,59,80).

Матеріали справи свідчать про те, що 05 квітня 2019 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Храмцов В.Б. просив надрукувати та розмістити на сайті Судова влада України оголошення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 15 квітня 2019 року (а.с.77).

Проте належних доказів розміщення такого оголошення на сайті Судова влада України, - матеріали справи не містять.

Таким чином ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» не було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в січні 2018 року отримав право на пенсію за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Сторони не заперечують, що з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року позивач перебував у трудових відносинах з підприємством, правонаступником якого є ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» (а.с.20-22).

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» з вимогою надати йому довідку про заробітну плату за час праці на підприємстві, правонаступником якого є відповідач, в період з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року.

01 грудня 2017 року відповідач надав позивачу довідки про заробітну плату для обчислення пенсії (а.с.11-13)

16 липня 2018 року керівнику ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» було направлено адвокатський запит, в якому міститься вимога надати довідки про заробітну плату громадянина ОСОБА_1 за 1979, 1980, 1981, 1982, 1985, 1986, 1987 роки з зазначенням реального розміру заробітної плати в грошовій одиниці, в якої вона була нарахована без застосування будь яких коефіцієнтів та інших перерахунків та завірені належним чином копії первинних документів, на підставі яких складена довідка зазначена раніше (а.с.23)

Листом №8/1 від 10.08.2018 року відповідач повідомив адвоката про те, що ОСОБА_1 вже були надані довідки №12/2, 12/3,12/4 від 01.12.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії згідно Додатку 1 до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідки були складені на підставі первинних документів особових рахунків ТОВ «Балаклійське РТП». Відповідність сум заробітної плати, зазначених у наданих довідках та у первинних документах, було перевірено ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, про що був складений акт №1-65 від 07.05.2018 року. У зв`язку з цим надати будь-які інші довідки про заробітну плату ОСОБА_1 товариство не має можливості (а.с.24).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що надані відповідачем довідки про заробітну плату для обчислення пенсії не дають повної інформації про його заробітну плату за весь період роботи на підприємстві, оскільки до довідок не увійшов період роботи з січня 1979 року по грудень 1979 року, з січня 1982 року по жовтень 1982 року, листопад 1985 року то серпень 1985 року. Крім того товариством відмовлено в наданні йому первинних документів. Вимоги надати довідки про заробітну плату за 1979, 1980, 1981, 1982, 1985, 1986, 1987 роки з зазначенням реального розміру заробітної плати в грошовій одиниці, в якої вона була нарахована без застосування будь яких коефіцієнтів та інших перерахунків та завірені належним чином копії первинних документів, на підставі яких складена довідка зазначена раніше, - відповідач не виконує. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» скласти та надати йому довідку про заробітну плату громадянина ОСОБА_1 за період з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року в повному обсязі та засвідчені встановленим порядком копії первинних документів, на підставі яких довідка складена, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Вимоги позивача стосуються видачі спеціального виду довідки про заробіток саме для обчислення пенсії, яка повинна відповідати певній формі, передбаченій спеціальними нормативними актами.

Таким спеціальним нормативним актом, що регулює вказані відносини, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стаття 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

В частині першій зазначеної статті зазначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно допунктів7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В п.3 Глави ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 зазначено наступне: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Матеріали справи свідчать про те, що з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року позивач перебував у трудових відносинах з підприємством, правонаступником якого є ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» (а.с.20-22).

Пунктом 2.10 Глави ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, чинне законодавство України чітко регулює порядок підтвердження заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, який є позасудовим та передбачає можливість врахування доходу під час обчислення пенсії лише на підставі довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями на підставі первинних документів.

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

З матеріалів справи убачається, що на виконання ст. 49 КЗпП України ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» з дотриманням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надало ОСОБА_1 довідки №12/2, 12/3,12/4 від 01.12.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії згідно Додатку 1 до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Пенсія позивачу була призначена з 23.01.2018 року.

При цьому спеціалістами відділу контрольно-перевірочної роботи №1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Харківській області було проведено 2 перевірки ТОВ «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» щодо відповідності первинним документам змісту довідок про заробітну плату від 01.12.2017 року №12/2, 12/3,12/4, наданих ОСОБА_1 для призначення (перерахунку) пенсії за період роботи з 01.01.1980 року по 31.12.1981 року, з 01.12.1985 року по 31.07.1987 року та щодо достовірності зазначених довідок.

За результатами першої перевірки складено Акт №1065 від 07.05.2018 року, в якому зазначено, що довідки ОСОБА_1 були надані за ті періоди, які він просив, та при порівнянні щомісячних сум, зазначених у довідках з підсумковими сумами за місяць в первинних документах розбіжностей не виявлено.

Друга перевірка була проведена 22.03.2019 року та складено Акт №1120, згідно якого також будь-яких розбіжностей та порушень не виявлено.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про те, що наявні підстави для зобов`язання відповідача скласти та надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період з 08.01.1979 року по 15.10.1982 року та з 18.11.1985 року по 17.08.1987 року в повному обсязі, а також надати засвідчені встановленим порядком копії первинних документів, на підставі яких довідка складена.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем видані довідки позивачу про заробітну плату для обчислення пенсії відповідно до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір заробітної плати позивача, визначений в довідках №12/2, 12/3,12/4 від 01.12.2017 року, підтверджений первинними документами товариства, що встановлено Актами перевірки відділу контрольно-перевірочної роботи №1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Харківській області.

При цьому відсутні законні підстави для надання позивачу довідки про заробітну плату за 1979-1982 роки, 1985-1987 роки з зазначенням реального розміру заробітної плати в грошовій одиниці, в якій вона була нарахована без застосування будь-яких коефіцієнтів та інших перерахунків, а також для надання завірених належним чином копій первинних документів, на підставі яких складені довідки.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням того, що позовні вимоги про примусове виконання обов`язку в натурі задоволенню не підлягають, тому відсутні підстави і для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу та судового збору.

Натомість відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 1057,20 грн. (а.с.180).

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» задовольнити.

Заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» про примусове виконання обов`язку в натурі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське ремонтно-транспортне підприємство» судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук