Справа № 462/7776/19 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/376/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Івановій О.О.

з участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» Стасишина Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» про визнання недійсними електронних торгів,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» про визнання недійсними електронний торгів, а саме: просить: визнати недійсними результати електронного аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822; визнати недійсними та скасувати протокол електронного аукціону № UA-EU-2019-11-20-000002-a від 11.12.2019 року.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити вчиняти будь які дії щодо подальшого оформлення результатів проведення аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822 (підписання Договору купівлі-продажу майнових прав, його реєстрації, опублікування, перерахування коштів та ін.).

Заяву обґрунтовує тим, що 12 грудня 2019 року ним було подано позовну заяву до ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів та ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» про визнання недійсними результатів електронного аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822 та скасування протоколу електронного аукціону № UA-EU-2019-11-20-000002-a від 11.12.2019 року. Обґрунтування позовних вимог полягає в наступному: 11 грудня 2019 року були проведено електронний аукціон, на якому було реалізовано майнові права на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822, про що був складений протокол електронного аукціону № UA-EU-2019-11-20-000002-a від 11.12.2019 року. Продавцями вказаного майна є ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку, а покупцем - ТзОВ «Перший інвестиційний клуб», тому вказані особи і сформульовані в позові як Відповідачі. Станом на 12 грудня 2019 року Договір купівлі-продажу не опублікований, очікується підписання Договору. Вважає, що проведений електронний аукціон з продажу майнових прав на нерухоме майно є незаконним, а тому його результати мають бути визнані недійсними та повинно бути скасовано протокол електронного аукціону № UA-EU-2019-11-20-000002-a від 11.12.2019 року, обґрунтування чого полягає в наступному: 1. Майно, майнові права на яке було продано на аукціоні, належить на праві власності: ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю від 20.03.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 878; ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю від 20.03.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., зареєстрованого за № 882. Право власності підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35208426 від 20.03.2015р. та № 35212685 від 20.03.2015р. Станом на сьогодні у Львівському апеляційному суді знаходиться справа № 462/4045/15-ц за позовом ПАТ «БАНК «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Позивач) до ОСОБА_1 (Відповідач -1) та ОСОБА_2 (відповідач - 2) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Отже, на даний час немає рішення суду, яке б набрало законної сили щодо даного майна. Відповідно до інформації, що міститься у Публічному паспорті активу лота № GL53N0140822. Дане майно відноситься до другої групи активу - майнові права. Згідно примітки, яка зазначена у публічному паспорті активу, майно виставляється на продаж як «майнові права» у випадку, якщо щодо нього існують рішення судів, які набрали законної сили та виконання яких не зупинено. Тобто, як вбачається з наведеного, Відповідач - 1 не мав правових підстав виставляти на продаж майнові права на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на момент проведення аукціону не було рішень суду, які набрали законної сили відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України та які б підтверджували наявність майнових прав, які були продані.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчиняти будь які дії щодо подальшого оформлення результатів проведеного аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822 (підписання Договору купівлі-продажу майнових прав, його реєстрації, опублікування, перерахування коштів та ін.).

Ухвалу суду оскаржили Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб».

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права. Зазначає, що майно на яке накладено заборону, ним реалізовується в межах процедури ліквідації банку. Також звертає увагу на ч.6 ст. 150 ЦПК України. Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначають, що судом першої інстанції в порушення норм чинного законодавства було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти дії при ліквідації банку, що прямо заборонено законом. Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а також стягнути з неї судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» на підтримання доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд виходив з тих обставин, що заява позивача про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, наведено прийнятні доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття заявлених заходів забезпечення, предмет позову у даній справі та заявлений захід забезпечення позову є взаємопов`язаними, а зазначені підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до ст.150 ЦПК України та він не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача, а також, що невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи взагалі унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.6 Постанови, особам, які беруть участь в справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Судом встановлено, що з червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Київська Русь» та ОСОБА_1 існує спір щодо нежитлової будівлі під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка була реалізована на спірних електронних торгах. (цивільна справа №462/4045/15-ц). В згаданій справі банк просив витребувати від ОСОБА_1 та її чоловіка нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за банком право власності на неї. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року в задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року згадане рішення Залізничного районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, очевидним є той факт, що ще до звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» про визнання недійсними електронних торгів, існував спір з приводу нежитлової будівлі під літ. «Б-3» загальною площею 698,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була реалізована на електронних торгах, лот № GL53N0140822.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку заява позивача про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, є співмірним з пред`явленими вимогами, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи взагалі унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є визнання недійсними результату електронних торгів щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822; визнати недійсними та скасувати протокол електронного аукціону № UA-EU-2019-11-20-000002-a від 11.12.2019 року.

Судом вірно обрано вид забезпечення позову, шляхом забороною вчиняти будь які дії щодо подальшого оформлення результатів проведеного аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N0140822 (підписання Договору купівлі-продажу майнових прав, його реєстрації, опублікування, перерахування коштів та ін.).

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» слід залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник