справа № 754/3836/19
головуючий у суді І інстанції Зотько Т.А.
провадження № 22-ц/824/2080/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

17 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04 лютого 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

А також, вказував, що позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Проте, відповідач зобов`язання за цим договором не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

У зв`язку із зазначеним, станом на 14 лютого 2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 57 480 грн. 21 коп., з яких тіло кредиту становить - 14 823 грн. 35 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17 034 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 0 грн., заборгованість за пенею - 21 508 грн. 75 коп., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 900 грн., штраф (фіксована частина) у сумі - 500 грн., штраф (процентна складова) у сумі - 2 713 грн. 34 коп.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 823 грн. 35 коп. та судовий збір у сумі 1921 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту, оскільки банком не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та пені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «Приватбанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості з відсотків за користування кредитними коштами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована таким: рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права; встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитними коштами; місцевий суд оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави; місцевий суд проігнорував, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів; необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає стаття 169 Кодексу європейського договірного права - акта міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних Європейських кодексів цивільного права.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в апеляційній інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у справі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2015 року відповідачОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 8) і отримала кредит у розмірі 25 000 грн.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором позивачем наданий Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с.9); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/. (а.с.10-24).

Згідно з наданих розрахунків заборгованості за договором б/н від 04 лютого 2015 року станом на 14 лютого 2019 року заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 0 грн. (а.с. 5?7).

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 57 480 грн. 21 коп., з яких тіло кредиту становить - 14 823 грн. 35 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17 034 грн. 77 коп., заборгованість за пенею - 21 508 грн. 75 коп., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 900 грн., штраф (фіксована частина) у сумі - 500 грн., штраф (процентна складова) у сумі - 2 713 грн. 34 коп.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Гарантуючи відповідно до частини першої статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Представник АТ КБ «Приватбанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, де оскаржує рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк»позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитними коштамине заявляло, рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині судом першої інстанції не ухвалювалося, отже відсутній предмет апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно із частинами 1, 2, пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 362 ЦПК України передбачає перелік підстав для закриття апеляційного провадження, проте ця норма не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як відсутність предмету апеляційного оскарження, але користуючись правом застосування аналогії права визначеного частиною 9 статті 10 ЦПК України, суд вважає за доцільне апеляційне провадження у справі закрити.

За таких умов апеляційне провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, - підлягає закриттю.

Керуючись статтею 352, частиною 1 статті 367, частиною 1 статті 368, статтями 374, 381, 382 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар