Ухвала

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 623/1520/20

провадження № 61-14553 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про порушення цивільних прав органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у вказаній вище справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Касаційна скарга містить посилання заявника на звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Зазначені доводи про те, що заявник звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, прийнятих у результаті вирішення процесуальних питань, і положення норм Закону України «Про судовий збір», вказані заявником, у даному випадку не застосовуються.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.

Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги становить 420,40 грн, який заявнику необхідно сплатити та надати документи, що підтверджують його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Крім того, зі змісту касаційної скарги убачається, що заявник оскаржує ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, однак у прохальній частині просить скасувати ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 травня 2020 року.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити яке судове рішення ним оскаржується та відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України надати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, касаційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 19 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь