У Х В А Л А

22 липня 2020 року

м. Київ

справа № 623/1379/19

провадження № 61-10386ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України Департаменту внутрішнього страхування, третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо -транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 84 251, 73 грн.

Позов мотивовано тим, що 28 липня 2018 року в м. Ізюм Харківської області сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів - «ВАЗ 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 122-4 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_2 , становила 84 251,73 грн, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 06 серпня 2018 року № 153. Цивільно - правова відповідальність позивача була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів (поліс № АК/8843204 від 12 липня 2018 року).

На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була. Позивач своєчасно звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування від 25 жовтня 2018 року, однак отримав відмову у її виплаті.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди - 84 251, 73 грн, 842,52 грн - судового збору, 3 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу та 1 370, 00 грн - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належний доказ, а саме висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 06 серпня 2018 року № 153, який підтверджує розмір матеріальної шкоди щодо пошкодженого автомобіля, а тому позов підлягає задоволенню.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 1 264,50 грн.

Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції, в порушення вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України не прийняв до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 522/6853/16-ц, згідно з якою звернення постраждалого до МТСБУ після того, як він відремонтував автомобіль, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону № 1961-IV, що позбавляє МТСБУ можливості самостійно визначити розмір шкоди.

Оскільки позивач звернувся з заявою до МТСБУ лише після здійснення повного ремонту пошкодженого транспортного засобу - 28 жовтня 2018 року, тобто майже через 3 місяців після настання ДТП - 28 липня 2018 року, правові підстави для стягнення матеріальної шкоди були відсутні.

14 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, в якій просило скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 84 251,73 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України Департаменту внутрішнього страхування, третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо -транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров