Постанова

Іменем України

22 липня 2020 року

м. Київ

справа № 760/13894/14-ц

провадження № 61-19413св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у складі судді Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року позов задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_2 на належну йому 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Визнано право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Виплачено ОСОБА_2 внесені ОСОБА_1 в рахунок компенсації припинення права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 93 918,50 грн, які знаходяться на депозитному рахунку Солом`янського районного суду м. Києва. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, у вересні 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку можливе лише у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та ухвалення повторного заочного рішення. Оскільки ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , порушив встановлений процесуальним законом порядок оскарження заочного рішення - не подавав до суду першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення, то у прийнятті апеляційної скарги необхідно відмовити.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , - адвокат Касьяненко Д. Л. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не була стороною у цій справі та не була залучена як відповідач у справі, тому не мала процесуальних прав на подання заяви про перегляд заочного рішення, а єдиним способом захисту своїх прав та законних інтересів, які були порушені оскаржуваним заочним рішенням є подання апеляційної скарги в загальному порядку. Положення чинного процесуального законодавства не передбачають можливості повернення апеляційної скарги, зокрема, з підстав відсутності у скаржника права на апеляційне оскарження, тому суд апеляційної інстанції порушив вимоги ЦПК України, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2020 року справу призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у жовтні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У частині першій статті 282 ЦПК України визначено, що за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Частинами другою та третьою статті 288 ЦПК України передбачено, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який ухвалив заочне рішення, за заявою відповідача). При цьому апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Оскільки ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , яка є особою, що не брала участі у цій справі, то відповідно до процесуального закону перегляд заочного рішення в апеляційному порядку має провадитися у загальному порядку.

Апеляційний суд порушив вищенаведені норми процесуального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з мотивів необхідності перегляду заочного рішення судом першої інстанції.

Про неможливість перегляду заочного рішення у цій справіза заявою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 підтвердив суд першої інстанції, який ухвалою від 10 жовтня 2019 року відмовив у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення з тих мотивів, що заява ОСОБА_2 подана в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , яка не є відповідачем у справі.

Ураховуючи викладене, оскільки апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання відкриття апеляційного провадження, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Отже, доводи касаційної скарги є обґрунтованими та дають підстави для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко