Провадження № 6/760/94/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить видати дублікат виконавчого листа № 2-1729, виданого 12 липня 2011 року Апеляційним судом м. Києва.

Посилається на те, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання у Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби .

3 березня 2016 року, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Виконавчий лист був втрачений Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби, про що 11 грудня 2019 року була складена відповідна довідка.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обста

З довідки Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби від 11 грудня 2019 року вбачається, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання 04 лютого 2016 року.

03 бере0зня 2016 року на підставі п.8 ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчий лист був повернутий стягувану.

Проведеною перевіркою була встановлена відсутність виконавчого листа, що свідчить про його втрату.

При цьому будь-яких даних про те, що після винесення постанови виконавчий лист направлявся заявнику, як стягувачу, старший державний виконавець не повідомляє.

Відповідно до п 29.31 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року / із змінами, внесеними згідно з Наказом Державної судової адміністрації № 240 від 28 грудня 2015 року / для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, втрату виконавчого листа органами виконавчої служби, суд вважає заяву обґрунтованою.

Суд при цьому також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Виходячи з викладеного вище, заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-1729, виданого 12 липня 2011 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва