Справа № 361/7946/19
Провадження № 2/361/1213/20
У Х В А Л А

20 січня 2020 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, стягнення суми,

встановив:

Позивачем подано позовну заяву, в якій об`єднані декілька позовних вимог, за якими позивач просить:

1. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя на автомобіль ОСОБА_3 400Н (реєстрація права власності за позивачкою) як набутий у шлюбі;

2. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя на автомобіль Тойота Ленд Круїзер 200, (реєстрація права власності за позивачкою) як набутий у шлюбі;

3. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя в квартирі в місті Рівне, як набутій у шлюбі;

4. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя в Ѕ частині земельної ділянки к.н.:02:001:0079 в с. Покровське Очаківського району Миколаївської області (реєстрація права власності за позивачкою на Ѕ частку), як набутій у шлюбі;

5. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя в Ѕ частинці будинку в с. Покровське Очаківського району Миколаївської області (реєстрація права власності за позивачкою на Ѕ частку), як набутому у шлюбі;

6. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя на земельну ділянку к.н.:01:044:0020 в с. Зазим,є Броварського району Київської області (реєстрація права власності за позивачкою), як набуту у шлюбі;

7. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя на земельну ділянку к.н.:01:044:0021 в с. Зазим,є Броварського району Київської області (реєстрація права власності за відповідачем), як набуту у шлюбі;

8. визнати право власності по Ѕ частині за кожним з подружжя на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, зведений на земельних ділянках к.н.:01:044:0020 і к.н.:01:044:0021 в с. Зазим,є Броварського району Київської області, як набутий у шлюбі;

9. стягнути з відповідача на користь позивача в порядку поділу майна подружжя суму грошової компенсації половини вартості внеску відповідача до статутного фонду ТОВ «ТОРЧИНСЬКЕ» (розмір не зазначений);

10. стягнути з відповідача на користь позивача в порядку поділу майна подружжя суму грошової компенсації половини вартості внеску відповідача до статутного фонду ТОВ «ТЕМПО-ТРАНС»

(ціна позову по кожній з цих вимог майнового характеру не зазначена, зазначено загальну суму компенсації внесків до статутних фондів обох товариств 903260грн.).

Об?єднання в одній позовній заяві позовних вимог, в тому числі позовних вимог щодо окремих об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в різних місцях, не вмотивовано (позовна заява не містить таких обґрунтувань), підстава об,єднання міститься в назві позовної заяви: про поділ майна подружжя.

Подання позовної заяви з об`єднаними позовними вимогами до даного суду в самій заяві не вмотивовано; слід вважати, що позивачем підсудність визначена за місцезнаходженням двох земельних ділянок у с. Зазим,є Броварського району.

В позовній заяві також не вказано ціну позову за кожною позовною вимогою майнового характеру (не вказано вартість кожного об`єкту), і до позовної заяви не долучено документів на підтвердження дійсної вартості майна.

Крім того, позивачем не сплачено повністю судовий збір у відповідності до вимог Закону «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 14.11.2019р. позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

На виконання даної ухвали позивачем подано позовну заяву в тій самій редакції з зазначенням в ній вартості кожного об`єкту (за позовними вимогами у пп.1-8). Ніяких документів на підтвердження вказаної вартості майна не подано і відповідних клопотань не заявлено.

Для визначення територіальної підсудності за правилами ч.1 ст.30 ЦПК України необхідно визначити вартість кожного окремо об`єкту нерухомості і виходити з місця знаходження об`єкту, вартість якого найвища (а не сукупна вартість декількох об`єктів). Тому для визначення підсудності необхідно належне з?ясування дійсної вартості кожного об`єкту. Оскільки з?ясування вартості кожного окремо об`єкту нерухомого майна має першочергове значення для визначення територіальної підсудності за правилами про виключну підсудність за ч.1 ст.30 ЦПК України (у разі заявлення позову щодо декількох об`єктів нерухомого майна), то такі документи мають бути подані суду разом з позовом, оскільки саме на цій стадії суд вирішує питання про підсудність справи. Зазначення позивачем - на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху - вартості майна на власний розсуд, без підтвердження належними документами, тобто голослівно, не є належним визначенням вартості об`єктів нерухомого майна для правильного встановлення територіальної підсудності за ч.1 ст.30 ЦПК. Таким чином, вартість майна має бути підтверджена відповідними документами, яких позивач не надав. Визначити підсудність за правилами ч.1 ст.30 ЦПК виключно зі слів позивача не уявляється можливим, і це було б порушенням вимог ЦПК та ст.6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод, оскільки виключна підсудність визначається за об`єктивним критерієм (дійсною вартістю об`єкту і його місця знаходження), а не за суб`єктивним критерієм (думкою позивача) і оскільки у такому разі не виключається можливість свідомої, недобросовісної та штучно створеної зміни позивачем підсудності справи, і відповідно існує загроза порушення права на доступ до суду, встановленого законом.

Даного недоліку у встановлений строк позивач не усунув і не надав доказів на підтвердження вказаної ним вартості кожного об`єкту нерухомості, з приводу яких заявлений позов. Без усунення даного недоліку неможливо відкрити провадження у справі. Неусунення даного суттєвого недоліку згідно ч. 3ст.185 ЦПК України є підставою для того, щоб позов вважати неподаним та повернути позивачу.

Крім того, ухвалою суду від 14.11.2019р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для сплати судового збору у відповідності до приписів ст. 4 Закону «Про судовий збір», виходячи з ставки 1% від ціни позову майнового характеру, тобто від вартості майна. Ціна позову, яка вказана позивачем, становить 2053260грн.; 1% від ціни такого позову майнового характеру дорівнює сумі 20532,6грн.. З урахуванням встановленого законом Про судовий збір максимального для фізичних осіб розміру судового збору (5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), підлягав би сплаті судовий збір у максимальному розмірі 10035грн., виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого з 1.07.2019р. у розмірі 2007грн.).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 5763грн.. Вказаної різниці у наданий строк позивач не сплатив. Даний недолік позивачем у встановлений йому строк для сплати судового збору не усунутий, що також згідно ч. 3 ст.185 ЦПК України є підставою для того, щоб позов вважати неподаним та повернути позивачу.

Крім того, позивачем допущено порушення вимог закону щодо об,єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

Так, згідно ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, - хоча спірні правовідносини і існують між тими самими сторонами, та виникли з сімейних відносин, але заявлені позовні вимоги не є пов`язаними між собою підставою виникнення і не можуть вважатись такими, що пов`язані між собою поданими доказами (враховуючи, що кожне з переліку майно набуте з різних підстав і підстави його набуття підлягають доказуванню в тому числі і різними доказами); особливо це стосується позовних вимог про стягнення компенсації вартості внесків до статутних фондів товариств. Наявність однакових доказів, що подаються на підтвердження періоду перебування у шлюбі (як лише одної з обставин, що підлягають доказуванню), не є достатнім для того, щоб зробити висновок про пов`язаність заявлених вимог поданими доказами і підставо виникнення .

Суд також враховує, що позивачем не заявлено як такого позову про поділ між подружжям набутого у шлюбі майна, коли при вирішенні спору суд мав би розподілити між сторонами окремі набуті у шлюбі речі/об`єкти (в тому числі і такі, що знаходяться в місцях, віднесених до юрисдикції різних судів) коли б дійсно доцільним було пред`явлення одного позову про розподіл всього майна і у такому разі застосовувались би правила, вказані у ч.1 ст.30 ЦПК України.

У даному ж випадку, як зазначено позивачем у позовній заяві (аркуш 3) позивач просить про «визнання ідеальних часток подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності». А для розгляду даних позовних вимог не є доцільним об,єднання вказаних вимог в одній позовній заяві, - що штучно створює ситуацію, яка призводить до неправомірної зміни підсудності та до порушення правил про виключну підсудність; також штучно створює неправомірну підставу для визначення підсудності, зокрема, для позову про стягнення грошової компенсації часток у статутних фондах (капіталах) двох товариств іншому суду; і крім того штучно створює обставину для зменшення судового збору.

Згідно ч.5 ст.188 ЦПК - не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Таким чином, позивачем порушено правила об,єднання позовних вимог, встановлені ч.1 ст.188 ЦПК.

Згідно ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається позивачу у випадках, коли: п. 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу). У даному ж випадку суд не вбачає підстав, передбачених у ч.1 ст.188 ЦПК для об,єднання заявлених позовних вимог в одній позовній заяві і в одному провадженні, вважає це недоцільним, і таким, що призводить до штучної зміни підсудності і до порушень вимог ч.5 ст.188 ЦПК та вимог статей 27 та 30 ЦПК України.

Таким чином, позв слід вважати неподаним та повернути позивачу.

Керуючись ст.27, ст.30, ч.1 та ч.5 ст.188, ч.3, п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, про стягнення грошової компенсації вважати неподаним і повернути позивачу.

Роз`яснити , що дана обставина не є перешкодою для подання позову після усунення вказаних недоліків і з дотриманням правил про підсудність.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня її складення. У разі, якщо ухвала не вручена у день складення, такий учасник справи має право на поновлення строку подання апеляційної скарги, якщо подасть її протягом 15 днів з отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 перехідних положень ЦПК України.

Суддя Т.В. Селезньова