Провадження № 22-ц/4808/572/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Мельник О.В.

за участі представника апелянта адвоката Олейняша М.І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргуДержавного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року у складі судді Антоняка Т.М., постановлене в м.Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працювала на Державному підприємстві "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" (ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат»), починаючи з 01.08.1973 року, що підтверджується записами у трудовій книжці.

З 1995 року позивачка обиралась членом профкому первинної профспілкової організацїї ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", членом Об`єднаного профкому ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", головою Об`єднаного профкому, членом Об`єднаного профкому профспілок ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". У 2015 році ОСОБА_1 була обрана членом профспілкового комітету, заступником голови (профкому) первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Згідно наказу т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" ОСОБА_2 за № 117-к від 18.06.2019 року "Про розірвання трудового договору" її звільнено з посади інженера по обліку нерухомого майна та земель ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" з 27.06.2019 року, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення з займаної посади позивачка вважає незаконним, оскільки трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або повноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України).

Так, Міністерством оборони України видано наказ № 94 від 04.03.2019 року "Про реорганізацію ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". 13.03.2019 року ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" видано наказ № 47-в "Про порядок реорганізації ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". Однак, власник або уповноважений ним орган повинен чітко дотримуватись відповідної процедури, передбаченої законодавством України, що передує самому звільненню працівника. Беручи до уваги той факт, що вона є членом первинної профспілкової організації, безумовною передумовою для розірвання трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України є попередня згода первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". Така згода стосовно розірвання трудового договору з нею не надавалась. Т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" ОСОБА_2 не звертався до органу первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" з обґрунтованим поданням стосовно розгляду питання про розірвання трудового договору з нею. Як наслідок, таке питання не виносилось на розгляд зборів первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Позивачка вказала, що 04.06.2019 року на засіданні президії Територіальної профспілкової організації №3 професійної спілки працівників Збройних Сил України розглянуто подання т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" від 06.05.2019 року за № 435 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору, зокрема з нею. Згоду на звільнення членів виборного профспілкового органу ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат", зокрема її, з посади інженера по обліку нерухомого майна та земель, за результатами проведеного засідання не надано.

Територіальною профспілковою організацією чітко наведено підстави прийняття такого рішення. Зокрема вказано на: відсутність техніко-економічного обґрунтування на скорочення працівників; відсутність коштів для здійснення процедури скорочення; порушення галузевої угоди розділу 9.2.1, розділу 9.2.7 та розділу 5.1.1; відкриття судової вправи щодо скасування наказу про реорганізацію. Наведені факти містяться у витязі з протоколу № 13 від 04.06.2019 року, складеного за результатами розгляду подання Територіальною профспілковою організацією № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України.

Крім того, Солом`янським районним судом міста Києва відкрито провадження у справі про скасування наказу Міністра оборони України від 04.03.2019 року за № 94 "Про реорганізацію державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Оскільки мала місце обґрунтована відмова профспілкового органу стосовно розірвання з нею трудового договору, т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий пісокомбінат" ОСОБА_2 не мав достатніх правових підстав видавати наказ на її звільнення з роботи.

Отже, без наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого є позивачка, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок), звільнення є недопустимим. Як вбачається з витягу із протоколу засідання президії Територіальної профспілкової організації № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України за № 13 від 04.06.2019 року, подання т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" ОСОБА_2 , датоване 06.05.2019 року, а наказ про розірвання з нею трудового договору 18.06.2019 року. Тобто, т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" ОСОБА_2 як мінімум повинен був звернутись до профспілкого органу з питанням надання попередньої згоди на її звільнення не пізніше 18.03.2019 року. В порушення вимог ч. 4 ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" не було проведено консультацій з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Також позивачка зазначила, що в період масового скорочення працівників т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" ОСОБА_2 19.06.2019 року прийнято на роботу нового працівника. При цьому, їй не надходило пропозицій стосовно зайняття іншої посади на підприємстві.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила:

- скасувати наказ т.в.о. директора ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" ОСОБА_2 від 18.06.2019 року «Про розірвання трудового договору»;

- поновити її на роботі на посаді інженера по обліку нерухомого майна та земель ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" від 27.06.2019 року;

- стягнути з ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" заробітну плату за вимушений прогул за період з 27.06.2019 року по день поновлення її на роботі з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і зборів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 117-к про розірвання трудового договору від 18 червня 2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера по обліку нерухомого майна та земель державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 27.06.2019 року.

Стягнуто з ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 73 199 (сімдесят три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 14 546 гривень 93 копійки звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права.

Зокрема апелянт вказав, що судом першої інстанції не досліджено і не перевірено на предмет наявності ознак обгрунтованості рішення від 06.05.2019 року №39 профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», не досліджено його відповідність нормам тудового законодавтва, фактичним обставинам справи і підставам звільнення працівника.

Судом також не перевірено на предмет наявності ознак обгрунтованості рішення від 04.06.2019 роу №13 президії Територіальної профспілки організації №3 професійної спілки працівників Збройних Сил України і не досліджена його відповідність нормам трудового права.

При цьому, суд не вказав у рішенні, в чому полягає неврахування власником фактичних обставин справи, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав і не надано мотивованої оцінки в цілому згаданому документу профспілки.

Вказує, що витяг з протоколу від 06.05.2019 року №39 засідання профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та витяг з протоколу від 04.06.2019 року №13 засідання президії Територіальної профспілкової організації №3 професійної спілки працівників Збройних Сил України відображають виключно суб`єктивні та нічим не підтверджені твердження і не місять належного правового обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору з посиланням на норми трудового законодавства.

В даних документах зазначається про неврахування керівником підприємства під час прийняття рішення про звільнення позивача вимог п.п. 5.1.1, 9.2.1 та 9.2.7 Галузевої угоди між Міністерством оборони України та Центральним комітетом профспілки працівників Збройних Сил України на 2016-2018 роки, проте вказані норми Галузевої угоди жодного відношення до керівника підприємства (відповідача по справі) не мають, а стосуються виключно власника або уповноваженого ним органу, яким є Міністерство оборони України чи визначені ним структури. Крім того, Галузева угода не є законодавчим актом, а рішення профспілки про відмову у наданні згоди на звільнення працівника повинні перевірятися на предмет обґрунтованості, а також відповідність нормам саме трудового законодавства.

З наведених підстав апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 в порядку ст.360 ЦПК України подала відзив на апеляційну скаргу (том-2, а.с.85-86), в якому зазначила, що 04.04.2019 року відповідач письмово попередив її про енаступне вивільнення із займаної посади інженера ро обліку нерухомого майна та земель, однак при цьому не запропоновано їй всі посади, які були вакантні на підприємстві, зокрема не запропоновано посаду директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат».

Крім того, станом на 20.06.2019 року появилась нова посада інженера з організації та нормування праці планово-економічного відділу, яка теж не була запропонована позивачці. Про наявність вищевказаної посади свідчить штатний розклад від 01.01.2019 року, затверджений наказом №284-к від 29.12.2018 року, а згідно штатного розпису від 16.10.2019 року посада інженера з організації та нормування праці планово-економічного відділу збереглася.

15.08.2019 року наказом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» №191/1-к від 15.08.2019 року змінено штатний розклад, зокрема введено три посади: бухгалтера (на яку прийнято працівника, який не працював на підприємстві), інспектора з кадрів та начальника відділу маркетингу.

Позивачка вважає, що такими діями відповідач порушив її трудові права, не запропонувавши при скороченні всі наявні вакантні посади.

Крім того, згідно витягу з протоколу №13 від 04.06.2019 року Територіальної профспілкової організації №3 профсілка не надала згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади інженера по обліку нерухомого майна та земель.

ОСОБА_1 вважає, що рішення суду є обгрунтованим і законним, а тому просила апеляційну скаргу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив її задоволити.

ОСОБА_1 скаргу не визнала, вважає її безпідставною.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 від 01.08.1973 року підтверджує, що позивач з 01.08.1973 року працювала у ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», з 15.12.2016 року на посаді інженера лісовідновлення, обліку та використання земель відділу лісового господарства та експлуатації (а.с. 9-11, т. 1).

З копії довідки № 716 від 24.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в первинній профспілковій організації апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» із 1979 року і по теперішній час. Із 1995 року обиралась членом профкому первинної профспілкової організацїї ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", членом Об`єднаного профкому ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", головою Об`єднаного профкому, членом Об`єднаного профкому профспілок ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". У 2015 році обрана членом профспілкового комітету, заступником голови (профкому) первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" (а.с. 12, т.1).

Згідно копії витягу 2 із протоколу № 2 звітно-виборних зборів первинної профспілкової організації апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 16.07.2015 року обрано профспілковий комітет ППО апарату управління в кількості семи осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 13-17, 109-113, т. 1).

З копії наказу державного секретаря Міністерства оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) № 39-ДП від 31.08.2018 року вбачається, що у зв`язку з виробничою необхідністю та з метою забезпечення належного функціонування ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» тимчасове виконання обов`язків директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» покласти на головного інженера ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Рибачука В.С. (а.с. 46, т. 1).

Відповідно до наказу № 94 від 04.03.2019 року «Про реорганізацію ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» вирішено реорганізувати ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» шляхом виділу з його складу відокремлених підрозділів, а саме: Мостиського та Чернівецького військового лісництва, Прикарпатського, Сколівського, Старицького, Шепетівського військового лісгоспу, та створити державні підприємства, до яких переходять за розподільчим балансом у відповідні частини майно, права та обов`язки, у тому числі щодо здійснення охорони, захисту, використання та відтворення лісів на закріплених лісових земельних ділянках (а.с. 18-23, 47-52, т. 1).

13.03.2019 року винесено наказ № 47-в «Про порядок реорганізації ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (а.с. 24-26, 53-55, т. 1).

Т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 26.03.2019 року за № 270 надав голові профспілки апарату управління державного підприємства Свіщовій М.К. письмову інформацію про реорганізацію, а також повідомив про оптимізацію, скорочення чисельності і штату працівників підприємства у зв`язку із зменшенням обсягу виробництва (а.с. 56-57, 107-108, т. 1).

Відповідно до подання т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 від 04.04.2019 року № 310, направленого голові територіальної профспілкової організації № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України ОСОБА_10 про реорганізацію ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», про зменшення обсягу виробництва товарної продукції і об`єм фінансування на адміністративні витрати, а також про відсутність потреби у збереженні ряду посад, в тому числі і інженера лісовідновлення, обліку та використання земель відділу лісового господарства та експлуатації (а.с. 77-78, 79, т. 1).

Листом від 04.04.2019 року ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення із займаної посади інженера по обліку нерухомого майна та земель державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» і про подальше звільнення з роботи, яке має відбутися 27 червня 2019 року. Одночасно із попередженням про звільнення ОСОБА_1 пропонувалась інша робота на підприємстві, враховуючи усі наявні вакантні посади, у тому числі «декретні» (а.с. 58, т. 1).

11.04.2019 року т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 видано розпорядження за № 369, адресоване начальнику планово-економічного відділу ОСОБА_4 щодо необхідності підготовлення до 16.04.2019 року техніко-економічного обґрунтування скорочення посад у підприємстві, викликаного його реорганізацією (а.с. 69).

16.04.2019 року начальником ПЕВ надано економічне обґрунтування на скорочення посад працівників управління підприємства відповідно до якого економічний ефект від процедури скорочення становить 173,0 тис.грн. в місяць - економія фонду оплати праці, з врахуванням ЄСВ - 211тис.грн. до кінця року за шість місяців відповідно 1038,0 тис.грн. економія фонду оплати праці, та разом з ЄСВ 1266,0 тис. грн. (а.с. 61-68, т. 1).

Поданням т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 22.04.2019 року за № 396, на адресу голови профспілки апарату управління державного підприємства ОСОБА_8. повідомлено про реорганізацію, а також про зменшення обсягу виробництва товарної продукції і об`єм фінансування на адміністративні витрати. Зазначено про відсутність потреби у збереженні ряду посад, в тому числі і інженера лісовідновлення, обліку та використання земель відділу лісового господарства та експлуатації (а.с. 59-60, т. 1).

06.05.2019 року т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 направлено подання № 435 голові Територіальної профспілкової організації № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України ОСОБА_10. про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору із працівниками, в тому числі і з ОСОБА_1 - інженером по обліку нерухомого майна та земель (а.с. 80-81, 82, т.1).

08.05.2019 року головою профспілки апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_8. надано на адресу т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 витяг із протоколу № 39 від 06.05.2019 року засідання профспілкового комітету управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» щодо розгляду двох подань т.в.о. директора «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 22.04.2019 року № 395, 396, відповідно до якого профком апарату управління не надав попередню згоду т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 на розірвання трудового договору із рядом працівників, у тому числі і з ОСОБА_1 - інженером по обліку нерухомого майна та земель (а.с. 70, 71-76, т. 1).

Згідно протоколу № 13 від 04.06.2019 року засідання президії Територіальної профспілкової організації № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України вбачається, що при розгляді подання від 06.05.2019 року № 435 т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» щодо скорочення чисельності працівників у зв`язку із реорганізацією, надання дозволу на розірвання трудового договору із працівниками, серед яких зазначено ОСОБА_1 - інженера по обліку нерухомого майна та земель, згоду на звільнення членів виборного профспілкового органу, зокрема ОСОБА_1 - не надано (а.с. 89-90, т. 1).

Згідно копії витягу із протоколу № 41 засідання профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 11.06.2019 року підтверджує, що профком апарату управління не надав попередню згоду тимчасово виконуючому обов`язки директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 на розірвання трудового договору із 06.08.2019 року із працівниками управління, відповідно до поданого подання від 31.05.2019 року № 510 (а.с. 203-205, т. 1).

Відповідно до копії наказу № 117-к від 18.06.2019 року «Про розірвання трудового договору» у зв`язку із проведенням скорочення чисельності та штату працівників управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_1 - інженера по обліку нерухомого майна та земель державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» звільнити з роботи 27.06.2019 року і зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників, у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП (а.с. 30, т. 1).

Копія витягу з наказу № 127-к від 19.06.2019 року «Про укладення трудового договору» підтверджує, що з 20.06.2019 року прийнято на роботу у державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_11 на посаду інженера з постачання і збуту на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_12 , по 26.06.2021 року (а.с. 31, т. 1).

Наказом № 375 від 10.07.2019 року наказано припинити юридичну особу - державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», шляхом її ліквідації та призначено ліквідаційну комісію (а.с. 99-102, т. 1).

За наведених обставин судом першої інстанції правильно встановлено, що підставою для звільнення працівників стало скорочення чисельності штату працівників у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи позов ОСОБА_13 , суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам частин першої, сьомої статті 43 КЗпП України звільнення відбулось без попередньої згоди виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, а рішенням профспілкового комітету від 04 червня 2019 року, що зафіксоване в протоколі № 13, відмовлено в наданні згоди на розірвання трудового договору з інженером по обліку нерухомого майна та земель ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на підставі того, що відсутнє техніко-економічне обґрунтування на скорочення працівників; порушення Галузевої угоди розділу 9.2.1, 9.2.7 та розділу 5.1.1, відкриття судової справи щодо скасування наказу про реорганізацію. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору аргументоване та містить посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника.

Оскільки на день розірвання трудового договору ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з позивачем, яка була членом виборного профспілкового органу підприємства, не було згоди первинної профспілкової організації та вищестоящого виборного органу цієї профспілки на розірвання трудового договору, то суд дійшов висновку про необгрунтованість звільнення позивачки та про наявність підстав для скасування наказу № 117-к про розірвання трудового договору від 18 червня 2019 року та поновленню на роботі позивача ОСОБА_1 .

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини 1, 3 статті 49-2 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно зі статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.

Відповідно до частини 3 статті 252 КЗпП України та частини 3 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються разом із загальними нормами.

Частиною 7 статті 43 КЗпП України та частиною 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Розглядаючи трудовий спір, суд, з урахуванням положень частини 6 статті 43 КЗпП України та частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Таким чином висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі N 6-703цс15.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що звільнення позивача відбулося без згоди первинної профспілкової організації та без згоди вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 06.05.2019 року №39 та засідання президії Територіальної профспілкової організації №3 професійної спілки працівників Збройних Сил України від 04.06.2019 року №13 про відмову у задоволенні подання т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи аргументоване та містить посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника.

Доводи апелянта на те, що суд не дав належної оцінки тому, що норми Галузевої угоди, на які посилаються профспілковий комітет апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та президія Територіальної профспілкової організації № 3 професійної спілки працівників Збройних Сил України, відмовляючи у наданні згоди на звільнення позивача - передбачають обов`язки виключно власника або уповноваженого ним органу яким являється Міністерство оборони України (яке наділене правом приймати рішення стосовно реформування), а не керівника підприємства, та що Галузева угода не являється законодавчим актом не заслуговують на увагу, оскільки обов`язки власника взяті за предметом угоди, автоматично покладаються на призначеного власником керівника і підлягають виконанню в порядку підпорядкованості. А дія Галузевої угоди якраз і зводиться до її учасників і взаємних обов`язків, її локальна дія і врегульовує спірні правовідносини. Невиконання її може розцінюватися профспілкою, як порушення визначальних домовленостей щодо прав та обов`язків працівників та роботодавця і давати підстави для висновку про необгрунтованість рішення власника про скорочення. Таке рішення, як вбачається з матеріалів справи, стосується не лише позивачки, тому сформовано , як позиція профкому в цілому.

Підставою для відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , окрім іншого, є відсутність техніко-економічного обґрунтування скорочення працівників.

Згідно з частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство, установа, організація , тобто роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Зазначені дії провадять на основі науково обґрунтованих завдань і норм, визначених, зокрема, ринком закупівлі сировини й збутом готової продукції (послуг), а також виходячи з вимог Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327 і Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників» від 29 грудня 2004 року № 336.

Наявне в матеріалах справи подання т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 Голові профспілки апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_8 (том-1, а.с.59-60) та доповідна записка начальника ПЕВ ОСОБА_4 , адресована т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 (том-1, а.с.61) не може вважатися техніко-економічним обгрунтуванням скорочення працівників.

Зокрема, наведені документи містять загальну інформацію щодо економічного ефекту від скорочення посад та посилання на вже видані накази про зміну штатного розпису без будь-якого обгрунтування підстав скорочення певної кількості посад та виду посад виходячи з технічної та економічної доцільності пов`язаної з реорганізацією підприємства.

Будь-яких інших доказів щодо доцільності скорочення посади позивача відповідачем суду не представлено.

З огляду на наведене не заслуговують також на увагу посилання апелянта на те, що суд не перевірив відповідність рішень профспілки нормам трудового законодавства, фактичним обставинам і підставам звільнення працівника.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Матківський Р.Й.