ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2723/20
Провадження № 2/636/1540/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

27 липня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний нотаріус Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б., КП «Чугуївське МБТІ», про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом шляхом накладення арешту на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку та надвірних будівель.

Розглянувши заяву, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: державний нотаріус Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б., КП «Чугуївське МБТІ», про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 . Ухвалою від 27.07.2020 провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду.

Позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, який є предметом спору, та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку та надвірних будівель. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що майно, яке є предметом спору, на даний час зареєстроване за відповідачем, але рішення суду, яким визнано за відповідачем право власності на вказану частину будинку, скасовано, а відповідач у добровільному порядку не надана документи до органу реєстрації права власності рішення суду про скасування попереднього судового рішення про визнання права власності, тому є підстави і ризики вважати, що вказана частина будинку може бути відчужена на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим в подальшому виконання рішення суду.

За правилами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог, викладених в ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним.

З урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є спільне майно, право власності на яке зареєстроване за відповідачем.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на житловий будинок, який зареєстрований за відповідачем, а отже обсяг позовних вимог та вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок співмірний заявленим позовним вимогам. Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку та надвірних будівель, суд зазначає, що в цій частині заяви про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не конкретизовано, яким саме особам заборони вчиняти будь-які дії.

При цьому суд бере до уваги, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, оскільки відповідач має можливість розпорядитися даним житловим будинком і здійснити його відчуження.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на будинок.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Чугуївській державній нотаріальній конторі, КП «Чугуївське МБТІ» та державному реєстратору Відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області - для виконання, сторонам до відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання через Чугуївський міський суд Харківської області або безпосередньо до апеляційного суду. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до п. 2 ч. 2ст. 354 ЦПК України.

Суддя -