Номер провадження: 22-ц/813/842/20
Номер справи місцевого суду: 496/3211/18
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області

-про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

03.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Україна» в с. Градениці, Біляївського району, Одеської області.

Вимоги обґрунтовував тим, що спірна земельна ділянка належала бабусі по матері - ОСОБА_2 , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278612 від 22.08.199року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.08.1999 року за № 843.

Після її смерті від 31.10.2000 року на земельну ділянку відкрилась спадщина,котру він фактично прийняв оскільки постійно проживав з нею на момент смерті.

Його мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак листом від 16.05.2018 року № 1826/02-14 йому відмовлено у зв`язку з тим, що ' є розбіжгності в сертифікаті щодо по батькові: сертифікат на право на земельну частку( пай) серії ОД № 0278612 від 22.08.1999 року виданий на ім`я ОСОБА_2 , а в свідоцтві про смерть вказано - ОСОБА_2 .

Посилаючись на довідку Граденицької сільської ради від 04.07.2018 року № 1368 про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є одною і тою ж особою просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління держгеокадастру в Одеській області просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Крім того зазначає, що вони не наділені повноваженнями щодо реєстрації та скасування права власності на земельну ділянку.

В судове засідання сторони не з`явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. ОСОБА_1 та Граденицька сільрада надала до апеляційного суду заяву в якій просить справу слухати за їх відсутністю.

В силу ст.372 частини 2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 10.04.2020 року .

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, даний сертифікат дійсно належав його бабусі - ОСОБА_2 котра є однією і тією особою з ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру в Одеській області просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що позивач обрав невірний спосіб захисту оскільки право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України,ст.34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-Х11 видається нотаріусами. Без вирішення питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві заявлений спір є передчасним.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить наступного.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив недоведеності позовних вимог про право власності в порядку спадкування так як не встановлений факт належності правовстановлюючого документу, а саме сертифікатуна право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278612 від 22.08.199року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.08.1999 року за № 843 його бабусі- ОСОБА_2 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_2 він прийняв спадщину.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 22.06.1994 року, актовий запис № 39(а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 01.11.2000 року,актовий запис № 68 ( а.с.8).

ОСОБА_2 належить земельна частка (пай) розміром 2,326 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Україна» в с. Градениці, Біляївського району, Одеської області, та підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278612, від 22 серпня 1999 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Граденицької сільської ради № 3097 від 05.12.2017 року вбачається, що згідно запису в погоподарській книзі за 1953 - 1955 роки, на стор. 17, в господарстві за НОМЕР_5 зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а.с.15,16).

Згідно довідки виданої виконкомом Граденицької сільської ради № 1368 від 04.07.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка отримала сертифікат на земельну частку (пай) серія ОД № 0278612 від 22 і 1999 року - одна і таж сама особа.( а.с.46).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ :

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. ч. 1 і 7 ст. 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року, у редакції, яка діяла на час прийняття рішення Біляївською районною адміністрацією, передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки відповідними рішеннями.

За ст. 9 та Розділу VII ЦК в редакції 1963 року, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. За положеннями Розділу VII ЦК в редакції 1963 року, до спадкоємців переходили лише права на майно, яке належало спадкодавцю.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 16.01.2003 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективноїв ласності на землю.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право єсертифікат про право на земельну частку (пай).

Проте з сертифікату на право на земельну частку(пай) ОСОБА_2 не зазначений час та номер прийняття Біляївською райдержадміністрацією такого рішення, дата видачі сертифікату та його реєстрації за чорнилами та почерком відрізнається від загального тексту, та по батькові в сертифікаті на право на частку(пай) , де вказано ОСОБА_2 , відрізняється від по батькові в свідоцтві про смерть - ОСОБА_2 . ( а.с.13).

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення.

Виходячи з того, що в наданому позивачем сертифікаті на право на земельну частку( пай) по батькові не збігається з по батькові в свідоцтві про смерть,не зазначений час та номер прийняття Біляївською райдержадміністрацією такого рішення, дата видачі сертифікату та його реєстрації за чорнилами та почерком відрізнається від загального тексту, районний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволені заявлених вимог за відсутності доведеності, щодо належності правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278612 від 22.08.1999року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.08.1999 року за № 843 його бабусі- ОСОБА_2 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_2 він прийняв спадщину.

Виходячи з вимог ст.375 ЦПК України судорва колегія прмиходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення залишає без змін так як суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- С.М.Сегеда

О.С.Комлева