Номер провадження: 22-ц/813/4793/20
Номер справи місцевого суду: 522/8435/19
Головуючий у першій інстанції Єршової Л.С.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6743,16 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В травні 2019 року позивачка звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , та просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6743,16 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимогу обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем від шлюбу має спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син проживає з нею, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, але позивачці матеріальну допомогу не надає, хоча вона не працює і весь час приділяє увагу спільній дитині, якій ще не виповнилось трьох років, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій позивачки він не може бачитись із дитиною, що є предметом розгляду в іншій судовій справі. Одночасно посилається на скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_1 надала до районного суду відповідь на відзив, в якому вона посилається на те, що всі доводи відповідача не стосуються предмета спору.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6743,16 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 800,00 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 травня 2019 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.01.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року та постановити нове, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, яким її задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 09 квітня 2020 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та незаконним, прийняте з порушенням норм діючого матеріального законодавства, неповно з`ясував обставини справи.

Зокрема заявниця зазначає, що відповідач працездатний та не спростував тої інформації, що не може надавати матеріальну допомогу та районний суд стягнув 800,00 грн., що є менше прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить суд відмовити заявниці в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін, посилаючись на те, що за період з ІІ по ІІІ квартал 2019 року у нього відсутні доходи, а тому він не може утримувати дружину до 3-х річного віку дитини в розмірі 6743,16 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 квітня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 499. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2018 року по справі №522/4036/18 розірвано шлюб між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 09.04.2019 року Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 09.04.2019 року змінила ім`я на ОСОБА_1 (а.с 10).

Сторонами не заперечували, що дитина після розірвання шлюбу між батьками проживатиме з матір`ю.

Як вбачається з довідки №37 від 07.05.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прописані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача 800,00 грн. щомісячно до досягнення 3-х річного віку дитини, районний суд виходив з вимог ст. 84 СК України, з врахуванням матеріального стану відповідача.

Апеляційний суд повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка була зобов`язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, а саме, те, що відповідач в силу свого матеріального становища має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини 6743,16 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Однак ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачка не довела належними та допустимими доказами те, що в силу матеріального становища відповідач має можливість сплачувати на утримання дружини в розмірі 6743,16 грн. щомісяця.

З матеріалів справи вбачається, що сума доходів відповідача ОСОБА_2 , відповідно до наданої декларації про майновий стан і доходи за 9 місяців 2017 року, становить 12 226,00 грн. (а.с.38).

Відповідно до звіту по визначенню розміру матеріальних збитків спричиненого власнику товарно-матеріальних цінностей за місцем роботи ОСОБА_2 сталась пожежа, яка спричинила майнову шкоду на суму 1 436036,00 грн. (а.с.34).

Крім того з матеріалів справи вбачається, що за період з 21.01.2018 по 25.09.2018 року відповідач передав ОСОБА_1 грошові кошти без урахування подарунків та речей одягу на суму 32075,00 грн. (а.с.39).

У частині 1 статті 75 СК України зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (частина 2 статті 84 СК України).

Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу з 01.01.2020 року становить 2027,00 грн.

Виходячи з того, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, відповідач не надав доказів, що не має можливості працевлаштуватись та у нього відсутні доходи, з врахуванням аліментних зобов`язань, судова колегія вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги, щодо стягнення аліментів в сумі 6743,16 грн. оцінюються критично за відсутності доказів, що має можливість надавати матеріальну допомогу в такій сумі.

З підстав ст. 376 ЦПК України судова колегія змінює судове рішення в частині розміру встановленого судом першої інстанції грошового утримання.

В силу с. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір на користь держави у розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року змінити в частині розміру стягнення аліментів, збільшивши розмір стягнутих аліментів до 1500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

О.С.Комлева