КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/7959/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5025/2020Головуючий у суді першої інстанції - Колесник О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, враховуючи позовну заяву в новій редакції від 30.05.2018 року, просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» суму заборгованості у розмірі 56 496 грн. 94 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» суму заборгованості у розмірі 17 261 грн. 31 коп.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що на підставі розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації за № 1262 від 30.09.2008 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги.

При цьому, у вказаному будинку розташована квартира НОМЕР_1 , власником якої з 22.02.2010 року по 19.08.2015 року була ОСОБА_1 , а з 19.08.2015 року - ОСОБА_2

17.08.2015 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , а відповідач, у свою чергу, своєчасно оплачувати зазначені послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором.

Також, сторони погодили, що нарахування за послуги проводяться з 22.02.2010 року.

Разом з тим, незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо експлуатації та обслуговування будинку, надання споживачам житлово-комунальних послуг, відповідачі протягом тривалого часу не виконують своїх зобов`язань щодо оплати вказаних послуг, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 22 182 грн. 40 коп. за період з 22.10.2010 року по 19.08.2015 року, а ОСОБА_2 - 14 854 грн. 98 коп. за період з 19.08.2015 року по 01.05.2018 року.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення Житлового кодексу України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та ст.ст. 509, 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Дарницького районного м. Києва від 02.12.2016 року позов задоволено (а.с.26,27).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2016 року - скасовано, а справу призначено до розгляду (а.с.62,63).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 22 182 грн. 40 коп. в рахунок стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 22.02.2010 року по 19.08.2015 року, 29 206 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 5 108 грн. 45 коп. трьох відсотків річних, 1 349 грн. 69 коп. судового збору, а всього 57 846 грн. 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 14 854 грн. 98 коп. в рахунок стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по 30.04.2018 року, 1 950 грн. 80 коп. інфляційних втрат, 455 грн. 53 коп. трьох відсотків річних, 412 грн. 31 коп. судового збору, а всього 17 673 грн. 62 коп. (а.с.139-141).

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та увалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не надав належної оцінки тим обставинам, що в матеріалах справи відсутні жодні підтверджуючі документи, які б могли довести фактичне надання позивачем послуг, та відповідно, їх отримання відповідачем. Також зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував факту оплати послуг за серпень 2015 року у розмірі 428 грн. 57 коп. та за березень 2013 - липень 2015 року у розмірі 19 571 грн. 43 коп. Крім цього вказує, що суд зобов`язаний був відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 22.02.2010 року по 22.09.2013 року, адже вказані вимоги були заявлені позивачем поза межами строку позовної давності (а.с.146-149).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та увалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо наявності у нього заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, адже за спірний період з 19.08.2015 року по 30.07.2018 року ним було сплачено на розрахунковий рахунок ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 17 166 грн. 10 коп. (а.с.158-160).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с.169,170).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с.171,172).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.03.2020 року справу призначено до розгляду (а.с.175).

05.03.2020 року до суду надійшли відзиви позивача на апеляційні скарги (а.с.186,187,191).

15.07.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з відсутністю предмета спору (відсутністю заборгованості у зв`язку з її повним погашенням відповідачем, зокрема сплатою основної заборгованості, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних та відшкодування витрат по сплаті судового збору).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2020 року задоволено заяву ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - скасовано, а провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності заборгованості та не виконанням відповідачем свого обов`язку щодо сплати коштів за надані позивачем житлово-комунальні послуги. При цьому судом було відхилено заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 22.02.2010 року по 19.08.2015 року ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_3 , яку 19.08.2015 року нею було подаровано ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування квартири (а.с.44,45).

17.08.2015 між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно якого ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» зобов`язувалось надавати послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язувалась своєчасно та у повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Також у пункті 21 указаного договору зазначено, що нарахування за послуги з утримання будинку виконавцем проводиться з 22.02.2010 року (а.с.3-5).

У день укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (17.08.2015 року) ОСОБА_1 було сплачено заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2013 року по липень 2015 року у розмірі 20 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 17.08.2015 року (а.с.49). Також факт сплати відповідачем указаної суми визнається позивачем у наданому розрахунку заборгованості (а.с.88,89).

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 21.09.2016 року (а.с.1) і в новій редакції позовної заяви вказував про наявність заборгованості у розмірі 22 182 грн. 40 коп. за період з 22.02.2010 року по 19.08.2015 року (а.с.82).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно із частинами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відхиляючи указану заяву суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 21 укладеного між сторонами договору передбачено, що нарахування за послуги з утримання будинку виконавцем проводиться з 22.02.2010 року, а також з того, що строк позовної давності був перерваний у зв`язку зі сплатою відповідачем 17.08.2015 року частини заборгованості.

Зазначені висновки суду не узгоджуються з фактичними обставинами справи та суперечать вимогам закону, оскільки, по-перше: саме по собі зазначення в договорі про нарахування виконавцем плати за послуги з утримання будинку з 22.02.2010 року не свідчить про визнання та прийняття відповідачем такого обов`язку; по-друге: відсутні підстави для висновку про переривання строку позовної давності у зв`язку зі сплатою відповідачем 17.08.2015 року частини боргу, оскільки з квитанції про сплату вбачається, що відповідачем була сплачена заборгованість за період з березня 2013 року по липень 2015 року, при цьому за період з 22.02.2010 року по березень 2013 року жодних платежів відповідачем здійснено не було.

Відтак, з огляду на те, що плата за утримання будинку і прибудинкової території повинна вноситися щомісячно, то у зв`язку з несплатою відповідачем такої плати за перший же місяць, у позивача виникло право на захист свого інтересу, проте останній звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за період з 22.02.2010 року по 19.08.2015 року лише у серпні 2016 року (заява про видачу судового наказу), тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідачем була сплачена заборгованість за період з березня 2013 року по липень 2015 року, а по заборгованості за період з 22.02.2010 року по березень 2013 року позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків якого заявлено відповідачем, і підстав для поновлення строку позивачем не зазначено, то у суду першої інстанції були відсутні належні підстави для висновку про задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості.

Більш того, факт спливу строку позовної давності та, як наслідок, наявність підстав для відмови у задоволенні позову до ОСОБА_1 , визнано самим позивачем у заяві про оплату відповідачем заборгованості в межах позовної давності, поданій до суду апеляційної інстанції, чим також фактично визнано вимоги апеляційної скарги.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 24 липня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська