Провадження № 22-ц/812/1217/20 Суддя першої інстанції Полішко В.В.
Провадження № 22-ц/812/1247/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 липня 2020 року м. Миколаїв Справа № 477/60/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

її представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника СТ «Полюшко» - Бережнова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Садівничого товариства «Полюшко» (далі - СТ «Полюшко») та ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Полішко В.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, о 10 год. 31 хв., повний текст якого складений 01 червня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , СТ « ОСОБА_4 », третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців сектору державної реєстрації Вітовського району Миколаївської області Колтунової Оксани Миколаївни, про визнання протиправним та скасування рішення зборів і запису в Єдиному державному реєстрі, зобов`язання передати документи,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , СТ « ОСОБА_4 » (далі Товариство), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року в частині обрання головою цього товариства ОСОБА_3 та обов`язати державного реєстратора Вітовського району Миколаївської області Колтунову О.М. скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про обрання останньої головою СТ «Полюшко» та поновити запис про обрання головою Товариства з 06 жовтня 2017 року її та від 19 квітня 2018 року ОСОБА_5 ; зобов`язати відповідача ОСОБА_3 передати визначеному голові документи діяльності СТ «Полюшко».

Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що вона є членом СТ « ОСОБА_4 », вважає, що незаконним рішенням позачергових загальних зборів товариства порушені її права, як члена СТ «Полюшко», визначені Статутом.

19 квітня 2018 року рішенням загальних зборів було обрано головою Товариства та в подальшому зареєстровано в Єдиному державному реєстрі ОСОБА_5 . Водночас, ОСОБА_3 не здійснила передачу новообраному голові повноважень та документів садівничого товариства та 22 квітня 2018 року знову скликала позачергові загальні збори садоводів, про які заздалегідь не було оголошено всім членам СТ «Полюшко» та не повідомлено голову ОСОБА_6 .

Всього було присутніми 43 особи від загальної кількості членів, яка становить 158 осіб, що свідчить про відсутність кворуму. При цьому з присутніх не всі є членами Товариства, а є їх рідними. Оскільки, на зборах особисто були присутні садоводи в кількості менше 50 % від загальної кількості членів СТ «Полюшко», збори не є легітимними.

Крім цього, вибори були проведені без дотримання процедури скликання загальних зборів, з порушенням визначеною Статутом процедури голосування, без дотримання строків здійснення головою СТ «Полюшко» повноважень, які становлять три роки, та без наявного кворуму, в зв`язку з чим просила визнати рішення цих зборів протиправним та скасувати. Також просила передати визначеному голові СТ «Полюшко» оригінали документів садівничого товариства.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів СТ «Полюшко» в частині обрання головою цього садівничого товариства ОСОБА_3 . Скасовано запис в Єдиному державному реєстрі про обрання ОСОБА_3 головою СТ «Полюшко». В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з СТ « ОСОБА_4 » на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3785 грн. 60 коп., з яких 1 160 грн. 60 коп. судовий збір, 2625 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що рішення зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року було прийняте без дотримання Статуту товариства щодо необхідної кількості присутніх на зборах членів садівничого товариства, а тому державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу щодо зміни голови підлягає скасуванню.

Не погодившись з таким рішенням суду, СТ «Полюшко» оскаржило його шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило в частині задоволених позовних вимог його скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що доказів передачі документів обліку членів кооперативу від ОСОБА_5 або ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_3 , суду першої інстанції позивачем не надано, а тому, обов`язок доказування кількості членів СТ «Полюшко» покладався на ОСОБА_1 .

Крім того, скаржник вказував, що СТ « ОСОБА_4 » не є громадським об`єднанням, а тому приписи п. 12 ст. 9 Закону України «Про громадські об`єднання» не можна застосовувати для опису дій з державної реєстрації змін в складі СТ «Полюшко». Отже згідно п. 6 ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону, його дія не поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення непідприємницьких товариств (які не є громадськими об`єднаннями), утворених на підставі інших законів. Порядок створення кооперативу прописаний у ст. 7 Закону України «Про кооперацію», а порядок реєстрації у ст. 9 Закону України «Про кооперацію».

Скаржник також наголошував на тому, що суд в мотивувальній частині оскарженого рішення посилається на ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», але такого закону не існує. Правильна назва Закону - Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Оскільки до суду першої інстанції позивачем не було надано повного списку членів СТ «Полюшко», протоколів лічильної комісії та підписаних листів, що є додатками до протоколів зборів, районним судом не було з`ясовано дійсну загальну кількість членів СТ «Полюшко» станом на 22 квітня 2018 року, у зв`язку з чим ним не могло бути зроблено обґрунтованого висновку щодо наявності або відсутності кворуму загальних зборів.

Статут СТ «Полюшко» в чинній редакції не містить прямої заборони щодо порядку визначення результатів голосування, отриманих шляхом загальних зборів та результатів голосування шляхом письмового особистого волевиявлення.

При зазначених процедурах, які є окремими, процедура письмового особистого волевиявлення не є продовженням загальних зборів, під час якої проводиться таке ж саме голосування, яке є легітимним лише при наявності більше половини усіх членів садівничого товариства простою більшістю голосів.

Висновки суду про смерть члена СТ « ОСОБА_4 » ОСОБА_7 є неспроможними, адже позивачем не було доведено належним чином, а судом встановлено належність вказаної особи до членства СТ « ОСОБА_4 ».

Крім зазначеного, і на це звертав увагу у судовому засіданні представник СТ «Полюшко», в підписаних листах міститься підпис ОСОБА_8 (уч.53а, порядковий номер списку 53), а не ОСОБА_7 , яку суд вважав померлою.

Також суд порушив принцип диспозитивності та, вийшовши за межі позовних вимог, вирішив скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про обрання ОСОБА_3 головою СТ «Полюшко». Між тим вимогою позивача було зобов`язати державного реєстратора Вітовського району Миколаївської області Колтунову О.М. скасувати запис в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про обрання ОСОБА_3 головою СТ «Полюшко» та поновити запис про обрання головою СТ «Полюшко» 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та від 19 квітня 2018 року ОСОБА_5 .

Також скаржник зазначав, що не погоджується з оскаржуваним рішенням суду в частині розподілу судових витрат, а саме в частині їх стягнення з СТ «Полюшко».

Позивач ОСОБА_1 також, не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволені її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні її вимог ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів СТ «Полюшко» в частині обрання головою цього товариства ОСОБА_3 , місцевий суд безпідставно не вказав дату цього рішення, а саме 22 квітня 2018 року.

При дослідженні доказів щодо кількості осіб, які приймали участь в загальних зборах 22 квітня 2018 року, місцевий суд дійшов неправильного висновку щодо присутності на зборах 51 члену товариства, оскільки він не відповідає дійсності.

Щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_3 передати визначеному голові товариства документацію, скаржник зазначала, що документація СТ « ОСОБА_4 » за час перебування ОСОБА_3 на посаді голови товариства з вересня 2017 року реально ніяк не могла бути передана ОСОБА_5 , оскільки фактично він перебував на посаді голови товариства 3 дні.

Після обрання його головою правління Товариства акт прийому-передачі документації СТ «Полюшко» від ОСОБА_3 до ОСОБА_5 не складався, тому що вже 22 квітня 2018 року на незаконних позачергових зборах товариства було обрано головою товариства ОСОБА_3 , у якої знаходиться вся документація та печатка СТ « ОСОБА_4 ».

За такого, твердження суду про те, що саме в розпорядженні ОСОБА_5 перебувають матеріальні цінності СТ « ОСОБА_4 » є безпідставними.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги в частині рішення, яка переглядається, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Як встановлено судом Садівниче товариство «Полюшко» зареєстровано в Державному реєстрі юридичних осіб з 26 травня 1997 року є юридичною особою, має організаційно-правову форму Садівниче товариство, місце знаходження якого за адресою: Миколаївська область Вітовський район селище Каравелове. Вид діяльності комплексне обслуговування об`єктів (основний).

Позивач є членом СТ «Полюшко» з 30 квітня 1992 року та до 19 квітня 2018 року була головою правління Товариства, а після цієї дати головою правління було зареєстровано в Державному реєстрі ОСОБА_5 , який фактично не приступив до своїх обов`язків, оскільки його обрання ставилося під сумнів деякими членами Товариства.

16 травня 2018 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців сектору державної реєстрації Вітовського району Миколаївської області із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в зазначеному Єдиному державному реєстрі, зокрема зміни голови правління Товариства, надавши як підставу внесення таких змін протокол позачергових загальних зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року.

За змістом протоколу позачергових загальних зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року, який був наданий ОСОБА_3 державному реєстратору, встановлено, що ці загальні збори скликані на вимогу 54 членів товариства. Зазначено, що всього членів товариства 158 осіб, присутні 82 особи. Другим питанням порядку денного цих зборів зазначено переобрання керівника СТ «Полюшко», підписанта товариства та особи, яка матиме право представляти товариство для здійснення реєстраційних дій. Також зазначено, що кандидат на цю посаду ОСОБА_3 .

Відповідно даних протоколу по другому питанню голова зборів доповів, що необхідність обрання голови правління пов`язана із визнанням недійсним рішення зборів Товариства в частині обрання головою ОСОБА_3 судовим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 березня 2018 року та бажанням значної кількості членів Товариства переобрати ОСОБА_5 . Була запропонована кандидатура ОСОБА_3

Голосували «за» - 80 осіб, «проти» -1 особа, «утрималися» - 1 особа.

По другому питанню вирішили обрати головою Правління СТ «Полюшко» - Мороз Н.І.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 надала суду протокол загальних зборів від 22 квітня 2018 року, де було прийнято рішення по другому питанню обрати головою правління СТ «Полюшко» ОСОБА_3 . Цей протокол загальних зборів за своїм змістом, оформленням відрізняється від протоколу загальних зборів, наданого державному реєстратору, зокрема, зазначено, що на обліку перебуває 158 членів СТ «Полюшко», на зборах присутні 53 члена Товариства, 29 членів виявили бажання шляхом відкритого письмового особистого волевиявлення прийняти участь у виборах голови правління СТ «Полюшко».

В суді першої інстанції та в апеляційному суді відповідач ОСОБА_3 та представник СТ «Полюшко» стверджували, що саме надана ними копія протоколу загальних зборів відповідає оригіналу такого протоколу.

Наявність іншої редакції протоколу загальних зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року, наданої на вимогу суду першої інстанції державним реєстратором, відповідачі пояснити не змогли.

До цього протоколу додано три списки, а саме: список, де зазначено перелік осіб членів СТ «Полюшко», що присутні на загальних зборах, де зазначається 54 особи та два списки членів СТ «Полюшко», які мають назву як список членів осіб СТ «Полюшко», які виявили бажання шляхом відкритого письмового особистого волевиявлення приймати участь у голосуванні за вибори головою правління СТ «Полюшко» ОСОБА_3 22 квітня 2018 року. Один список налічує прізвища 20 осіб, а другий 9.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про кооперацію» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі Закон) кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою здійснення ними господарської діяльності (ст. 2 Закону).

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

За положенням ст. 8 Закону Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Відповідно до п. 1.1 Статуту СТ «Полюшко» (далі Статут) - це добровільне об`єднання громадян, які мають земельні ділянки розташовані на території Каравелівської (Коларівської) сільської ради загальною площею 12,6571 га, виділені у постійне користування Товариству Рішенням Жовтневої районної ради народних депутатів № 78 від 23 червня 1988 року з метою задоволення загальних інтересів у вирощуванні фруктів, ягід та овочів, виконанні робіт з покрашенню добробуту та інших робіт, а також обробці землі та агротехнічному обслуговуванні.

Головним завданням садівничого Товариства є організація колективного садівництва для вирощування його членами фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції, а також створення умов для відпочинку, зміцнення здоров`я, залучення до праці молоді.

Членом Товариства може бути кожен громадянин, що досягнув 18 літнього віку, виявив бажання приймати участь у здійсненні мети та завдань Товариства та виконувати Положення Статуту ( п. 3.1 Статуту).

Член товариства наряду з іншими правами, визначеними Статутом, має право обирати та бути обраним у правління та ревізійну комісію ( п.п. «б» п. 3.5 Статуту).

Пунктом 4.2 Статуту визначено, що вищим органом управління товариства є загальні збори, а у період між зборами правління товариства.

У пункті 4.15 Статуту зазначено, що голова Товариства обирається із членів товариства загальними зборами (зборами уповноважених) терміном на три роки і тільки їм підзвітний, є головною посадовою особою і керівником виконавчого органу правління товариства.

Підпунктом «м» п. 4.4 Статуту передбачено, що рішенням загальних зборів дострокового може бути відкликано голову, членів правління, ревізійну комісію.

Загальні збори товариства скликаються правлінням не рідше 1го разу на рік; а позачергові збори на вимогу не менше 25 % членів Товариства, місцевої ради, на території якого знаходиться товариство (пункт 4.6 Статуту).

Відповідно до п. 4.5 Статуту рішення на загальних зборах (зборах уповноважених) членів обирається простою більшістю голосів відкритим голосуванням. Збори мають право вирішувати якщо на них присутні не менш 50% всіх членів товариства.

У випадку відсутності кворуму питання можуть вирішуватись шляхом письмового особистого волевиявлення, яке проводиться окремо від загальних зборів, може розглядатися як їх продовження, рішення вважається прийнятим якщо у голосуванні прийняло участь більше половини усіх членів садового товариства простою більшістю голосів ( п.п. «р» п. 4.4 Статуту).

Отже з огляду на наведені приписи Статуту можна зробити висновок, що достроково переобрати голову правління Товариства можливо, дотримавшись наступного порядку: - загальні збори Товариства повинні прийняти рішення про дострокове відкликання голови правління Товариства; - перевибори можуть бути проведені достроково за вимогою не менше 25% членів Товариства; - збори мають вирішувати питання якщо на них присутні не менш 50% всіх членів товариства.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при проведенні позачергових загальних зборів щодо обрання головою правління Товариства відповідача ОСОБА_3 не було дотримання порядку та процедури, визначеної Статутом для вирішення цього питання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як встановлено судом першої інстанції з 19 квітня 2018 року на посаді голови правління Товариства перебував ОСОБА_5 . Цей факт підтверджено даними Єдиного державного реєстру та не оспорювався в судовому засіданні сторонами.

22 квітня 2018 року було скликано позачергові загальні збори, де одним із питань розглядалося питання обрання головою правління відповідача ОСОБА_3 .

Між тим, як вбачається зі змісту наданого СТ «Полюшко» протоколу загальними зборами не вирішувалося питання про дострокове відкликання голови правління Товариства ОСОБА_9 С.

Відповідачем не надано доказів за правилами ст. 76-77 ЦПК України на підтвердження того, що позачергові загальні збори були скликані достроково на вимогу не менше 25% членів Товариства.

Щодо кількості членів Товариства, які приймали участь у голосуванні за обрання головою правління Товариства відповідача ОСОБА_3 .

До протоколу загальних зборів долучено список присутніх осіб, де зазначені тільки прізвища осіб, які є членами товариства та напроти їх прізвищ зазначені номери ділянок та підписи.

Водночас цей список не містить імен та прізвищ осіб, що унеможливлює ідентифікацію цих осіб та не можливо дійти висновку про членство цих осіб в Товаристві.

За твердженнями позивача до списку були включені особи, які не є членами Товариства, а деякі з них померли.

Так до списку були включені два прізвища наче б то членів Товариства, які як з`ясував суд на час проведення загальних зборів вже померли.

Також до вказаного протоколу зборів надано два списки осіб, які брали участь у голосуванні письмового особистого волевиявлення, яке проводилось окремо від загальних зборів. Проте ці списки мають такі ж недоліки, що й перший список, зокрема, зазначені тільки прізвища осіб, без імені та прізвища, списки не містять ні дати письмового голосування, ні результатів волевиявлення, не є зрозумілим за які питання, що розглядалися на порядку денному загальних зборів голосували особи, що зазначені в списках, результати такого голосування не підведені у відповідному протоколі. Такі списки осіб не дозволяють зробити висновки щодо ідентифікації осіб, які брали участь у голосуванні, результати їх волевиявлення щодо питань, які розглядалися, а відтак вони не можуть бути продовженням позачергових загальних зборів. За такого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість врахування кількості осіб, зазначених в цих списках до загальної кількості присутніх на зборах 22 квітня 2018 року, а відтак у голосуванні на вказаних зборах прийняло участь менше половини усіх членів садового товариства, а тому таке рішення не можете вважатися прийнятим.

Крім того, відповідачі, заперечуючи проти доводів позову, що в списках значяться особи, які не є членами СТ « ОСОБА_4 », не надали суду відповідних доказів на спростування таких доводів позову. Більш того, в суді першої інстанції відповідачі стверджували, що до списку були внесені спадкоємці померлих осіб.

Таким чином судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправним та скасовано рішення позачергових загальних зборів СТ «Полюшко» в частині обрання головою правління СТ «Полюшко» відповідача ОСОБА_3 .

Оскільки протокол загальних зборів СТ «Полюшко» від 22 квітня 2018 року був підставою для внесення змін до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відомостей про юридичну особу СТ «Полюшко» про зміну голови правління Товариства, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування такого запису.

Доводи апеляційної скарги СТ «Полюшко», що під час розгляду справи не було встановлено кількості членів СТ «Полюшко» не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції, та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтвердили, кількість членів СТ «Полюшко», що зазначена в протоколі загальних зборів відповідає дійсності, а саме 158 осіб. Саме ця кількість зазначається в протоколі, саме таку кількість підтвердили сторони. З огляду на те, що сторони визнавали ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Помилковість посилань суду першої інстанції на Закон України «Про громадські об`єднання» та допущена неточність у назві Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не є тими підставами, з якими цивільно-процесуальне законодавство пов`язує скасування правильного по суті судового рішення.

Аргументи скарги СТ «Полюшко» про безпідставне не врахування судом списків членів Товариства, які проголосували шляхом письмового особистого волевиявлення не заслуговують на увагу, оскільки за змістом наданих до протоколу списків таких осіб не можливо ідентифікувати як членів Товариства та встановити їх волевиявлення.

Твердження представника СТ «Полюшко» про недоведеність членства померлої ОСОБА_7 у Товаристві та зазначення в наданих до протоколу списках ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки в цих списках не зазначено ім`я та по-батькові особи, яка на думку відповідачів проголосувала письмово на користь кандидатури на голову правління Товариства за відповідача ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги Товариства про недотримання судом принципу диспозитивності, не заслуговують на увагу, оскільки суд вирішив позовних вимоги про скасування запису в Єдиному державному реєстрі в межах заявлених позивачем вимог.

Щодо заперечень в апеляційній скарзі представника СТ «Полюшко» в частині стягнення з СТ «Полюшко» судових витрат, то такі заперечення не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення, задовольнивши позовні вимоги до СТ « ОСОБА_4 », судові витрати позивача, на користь якого ухвалено рішення, відповідно до ст. 141 ЦПК України правильно визначені судом такими, що підлягають стягненню з відповідача СТ «Полюшко».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність відмови у задоволені щодо зобов`язання ОСОБА_3 повернути визначеному голові документацію Товариства не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не підтверджено відповідними доказами місце знаходження документації Товариства саме у відповідача, при цьому остання такі обставини заперечувала. Також позивачем не зазначено яка саме документація підлягає поверненню (найменування, назви документів, дати та інш.).

Щодо аргументів скарги позивача про не зазначення судом дати рішення та незрозумілість щодо визначення місцевим судом присутності на зборах 51 особи членів Товариства, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не є підставами для скасування судового рішення, проте можуть бути роз`яснені позивачу та уточнені місцевим судом при зверненні ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 269-270 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення правильно встановив обставини справи, визначив природу спірних правовідносин, дотримався норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційних скарг відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Садівничого товариства «Полюшко» та ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року.