ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5304/20
провадження № 4-с/753/138/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю представника скажника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_2 на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ), старшого державного виконавця Бойправ Андрія Олександровича, боржник: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на рішення, дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просить суд: визнати дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції м. Києва Бойправ А.О. під час примусового виконання виконавчого провадження №61302882 від 19.02.2020 незаконними. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61302882 від 19.02.2020 року. Зупинити виконання за виконавчим листом № 753/5526/18, виданим 29.11.2019 Дарницьким районним судом міста Києва про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18.0 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Скарга обґрунтована наступним. 19 лютого 2020 року постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Бойправ А.О. було відкрито виконавче провадження № 61302882 за виконавчим листом № 753/5526/18, виданим 29.11.2019 про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18,0 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 3, 4, 24 - 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, скаржник вказує, що була позбавлена державним виконавцем права надати пояснення з приводу того, що стягувач жодного разу після прийняття судом рішення від 29.10.2019 не звертався до ОСОБА_2 з наміром вселитись в кімнату, виділену у користування рішенням суду. Від представника стягувача боржник отримала інформацію про намір ОСОБА_3 відчуження частки за 22000 дол. США. Відтак, оскільки скаржник такої суми не має, а стягувач не виходить з нею на зв`язок, вважає відкриття виконавчого провадження тиском на неї, просить скаргу задовольнити.

Ухвалою суду 26.03.2020 відкрито провадження по справі. Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) в особі уповноваженого представника надано відзив на скаргу, в якій є прохання залишити заявлені вимоги без задоволення з посиланням на те, що державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу в повному обсязі.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ), старшого державного виконавця Бойправ Андрія Олександровича, боржник: ОСОБА_3 , не з`явились. Про розгляд скарги повідомлені в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді скарги не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи пояснення скаржника, визначені законом строки розгляду скарги, беручи до уваги принцип достатності доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги за наданими доказами у відсутності сторін, що нез`явились.

Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2019 встановлено порядок користування жилим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_3 окрему кімнату жилою площею 18,0 м2 (кімната № 3 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_2 дві інші окремі кімнати жилою площею 11,9 м2 (кімната № 4 згідно технічного паспорту квартири) та жилою площею 11,8 м2 (кімната №6 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1 . Приміщення загального користування квартири: коридори, хол, балкони, вбиральня, кухня, ванна кімната залишити у загальному користуванні. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1 . Зобов`язати ЖБК „Шовковик-12" укласти окремі договори про участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території та наданню комунальних послуг окремо з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на окремо виділені жилі приміщення в квартирі АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь з ОСОБА_3 2 819 грн. 20 коп. судового збору, в задоволенні решти суми відмовити. Рішення суду звернуто до примусового виконання за заявою стягувача.

14.02.2020 ОСОБА_3 подано заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 753/5526/18

19.02.2020 постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Бойправ А.О. було відкрито виконавче провадження № 61302882 за виконавчим листом № 753/5526/18, виданим 29.11.2019 про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18,0 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 3, 4, 24 - 27 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», основними засадами здійснення виконавчого провадження, зокрема є верховенства права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, а також співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями й забезпечення права на оскарження.

За нормами ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 19 Конституції України, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, діючи при цьому неупереджено та у точній відповідності із Законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених вище обґрунтувань вбачається, що скаржником не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування вимог скарги.

Отже, судом встановлені правовідносини, що виникли між заявником та державним виконавцем щодо відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду про усунення перешкод.

Беручи до уваги наведене державний виконавець здійснював законність, обов`язковість виконання рішення, а саме: виконавчого документа № 753/5526/18, а тому оскаржувана постанова є законною, відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі статей 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 6,12,26,37,71,74 ЗУ "Про виконавче провадження", суд,-

УХВАЛИВ:

СкаргуОСОБА_2 на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ), старшого державного виконавця Бойправ Андрія Олександровича, боржник: ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 09.06.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.