Провадження № 2/522/5326/20
УХВАЛА

27 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши клопотання позивачів про витребування доказів та забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» про визнання відсутнім права іпотеки, скасування державної реєстрації іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» про визнання відсутнім права іпотеки, скасування державної реєстрації іпотеки.

Спір стосується квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21.07.2020 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні на 05.10.2020 року.

Разом із позовом позивачами були подані клопотання про витребування доказів та про забезпечення позову.

Згідно клопотання про витребування доказів, позивачі просили витребувати із юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, пл.. Думська, 1) оригінали або належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи №01, сформованої на об`єкт нерухомого майна квартиру, заг. пл.. 338,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно клопотання про забезпечення позову, позивачі просили застосувати заходи забезпечення позову до набрання рішення суду у даній справі законної сили у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції держаного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості квартири, об`єкту житлової нерухомості, заг. пл.. 338,1 кв.м., житл. пл.. 256,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Вважають, що не вжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим подальше виконання відповідного рішення суду у разі задоволення їх позовних вимог. Указували, що відповідач на даний час вже зареєстрований як іпотекодержатель, права якого вони у свою чергу оспорюють, а отже останній має право на звернення стягнення на квартиру як на предмет іпотеки. При відчуженні відповідачем квартири третім особам у рамках реалізації зареєстрованого за банком права іпотеки на квартиру, вважають, що також буде неможливим відновлення їх порушених прав на квартиру як власників у силу дії положень ст.ст. 330, 388 ЦК України.

Дослідивши матеріли справи, подані клопотання, суд прийшов до наступного.

Із приводу витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п.1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК).

Згідно положень ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства.

При цьому, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі заявити відповідне клопотання про витребування доказів у відповідності до ст. 84 ЦПК України. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

Виходячи із предмету та підстав позову, а також наявні у позові докази, суд вбачає, що відомості, які просять витребувати позивачі стосуються предмету спору та є необхідними для об`єктивного та повного розгляду справи, а тому задовольняє клопотання позивачів про витребування доказів. При цьому вважає за можливе витребувати належним чином завірені копії відповідних документів.

Із приводу забезпечення позову суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст.150 ЦПК України. Згідно п. п.2,4,10 ч. 1ст.150ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9цієї частини.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власниками спірного майна (квартири) є позивачі. Разом із цим, відповідач зареєстрований у якості іпотекодержателя спірного майна (квартири), тобто зареєстрований як особа, яка має право іпотеки на спірне майно (квартиру). Згідно із позовом, позивачі вважають, що у відповідача відсутнє право іпотеки на належне їм на праві власності спірне майно (квартиру), оскільки визначені законом правові підстави для набуття відповідачем такого права іпотеки відсутні, а тому просять суд захистити належне їм право власності на спірне майно (квартиру) від можливих дій відповідача із безпідставного звернення стягнення на спірне майно (квартиру) та скасувати зареєстровані обмеження у здійсненні ними права власності, що пов`язанні із реєстрацією права іпотеки.

Суд враховує, що державна реєстрація за відповідачем права іпотеки на спірне майно (квартиру) надає відповідачу правову можливість здійснити звернення стягнення на спірне майно (квартиру) визначеними Законом України «Про іпотеку» способами без погодження із позивачами та до вирішення судом цього спору, чим можливо позбавить позивачів права власності на квартиру. За таких умов, подальший розгляд даного позову, а також виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог буде неможливим, оскільки право власності на спірне майно (квартиру) можуть набути інші особи. Внаслідок таких можливих дій відповідача забезпечення судом ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів на спірне майно (квартиру) у рамках цього позову буде неможливим. Для захисту своїх прав та інтересів позивачі вимушені будуть звертатися до суду вже з іншим віндикаційним позовом про витребування належного їм майна.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 25 цього Закону, проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій.

Згідно п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127, у разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду.

Враховуючи викладене, ефективний захист права власності позивачів, можливість поновлення порушених прав та інтересів позивачів, а також виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог можуть бути забезпечені судом шляхом постановлення ухвали про заборону вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна (квартири).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» є необхідним і заборона суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна (квартири) є співмірним із заявленими вимогами, не обмежує і не порушує права відповідача.

В якості зустрічного забезпечення позивачем запропоновано внести на депозитний рахунок суду грошову суму, визначену судом, якщо необхідність такого зустрічного забезпечення буде дійсно визначена судом. Разом з тим, враховуючи відсутність вимог щодо імперативного застосування зустрічного забезпечення згідно ч. 3ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення, тому як правові підстави для вжиття зустрічного забезпечення відсутні.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76, 81, 84, 89, 151-153, 154, 258-260, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивачів про витребування доказів задовольнити.

Витребувати із Управлінні державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи №01, сформованої на об`єкт нерухомого майна квартиру, заг. пл.. 338,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати виконавця надати інформацію до Приморського районного суду м. Одеси до «05» жовтня 2020 року.

У разі неможливості надати вищевказану інформацію повідомити про це Приморський районний суд м. Одеси із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Попередити виконавців ухвали, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Клопотання представника позивачів про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов до розгляду справи по суті, а саме: заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості квартири, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 338,1 кв.м., житловою площею 256,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01, до вирішення спору судом.

Ухвалу для виконання надати Управлінню Державної реєстрації Юридичного Департаменту ОМР, органам виконавчої служби, сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині питання про забезпечення позову шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 27.07.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.