Дата документу 24.03.2020
Справа № 334/676/20
Провадження № 2/334/2120/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою між співвласниками, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою між співвласниками.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 37/100 часток квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору міни, посвідченого 05.04.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д. за реєстровим № 848.

Іншими співвласниками вищевказаної квартири є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією від 06.09.2000 року. Відповідачам належить 63/100 часток спірної квартири на праві спільної сумісної власності.

Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з двох відокремлених житлових кімнат та підсобних приміщень згідно Плану квартири № 54 , що вказаний у технічному паспорті ЗМБТІ.

Загальна площа квартири становить - 51,11 кв.м.

Житлова площа - 27,8 кв.м.

Кімнати : 1-а кімната (за планом) - 17.1 кв.м.; 2-а кімната (за планом) - 10,7 кв.м.

Також, вказана квартира має допоміжні приміщення: кухню площею 8,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м. з центральним гарячим водопостачанням, туалетом площею 1,0 кв.м., коридором площею - 9,4 кв.м., кладочкою площею 1,2 кв.м., коридором площею 9,4 кв.м., балконом (лоджією) площею 0,81 кв.м.

Між позивачем та відповідачами, після оформлення договору міни був погоджений та встановлений порядок користування квартирою, який ще склався за попереднього власника, а саме: у користуванні позивача залишилася кімната № 3 площею 10,7 кв.м., в загальному користуванні - коридор № 1 площею 9,4 кв.м., комора № 4 площею 1,2 кв.м., кухня № 5 площею 8,2 кв.м., ванна № 7 площею 2,, туалет № 6 площею 1,0 кв.м., тощо.

Аналогічний порядок зазначено у п.4 договору міни від 05.04.2007 року, укладеного між позивачем та попереднім власником ОСОБА_5 .

Жодних претензій та заперечень, скарг від відповідачів не надходило.

У зв`язку з тим, що відповідачі, незважаючи на встановлений та погоджений порядок користування квартирою, останнім часом ігнорують права позивача в користуванні квартирою, що призводить до конфліктів.

Звернення позивача з проханням дотримуватись встановленого порядку користування квартирою відповідачі постійно ігнорують.

З урахуванням викладеного, просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділити в його користування ізольовану кімнату № 3 площею 10,7 кв.м. (за планом квартири № 54 ), в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, комору, ванну кімнату, вбиральню (туалет), інші приміщення.

В підготовче судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву в якій, просить суд розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в підготовче засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач є власником 37/100 часток квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору міни, посвідченого 05.04.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д. за реєстровим № 848.

Іншими співвласниками вищевказаної квартири є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією від 06.09.2000 року. Відповідачам належить 63/100 часток спірної квартири на праві спільної сумісної власності.

Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з двох відокремлених житлових кімнат та підсобних приміщень згідно Плану квартири № 54 , що вказаний у технічному паспорті ЗМБТІ.

Загальна площа квартири становить - 51,11 кв.м.

Житлова площа - 27,8 кв.м.

Кімнати : 1-а кімната (за планом) - 17.1 кв.м.; 2-а кімната (за планом) - 10,7 кв.м.

Також, вказана квартира має допоміжні приміщення: кухню площею 8,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м. з центральним гарячим водопостачанням, туалетом площею 1,0 кв.м., коридором площею - 9,4 кв.м., кладочкою площею 1,2 кв.м., коридором площею 9,4 кв.м., балконом (лоджією) площею 0,81 кв.м.

Між позивачем та відповідачами, після оформлення договору міни був погоджений та встановлений порядок користування квартирою, який ще склався за попереднього власника, а саме: у користуванні позивача залишилася кімната № 3 площею 10,7 кв.м., в загальному користуванні - коридор № 1 площею 9,4 кв.м., комора № 4 площею 1,2 кв.м., кухня № 5 площею 8,2 кв.м., ванна № 7 площею 2, туалет № 6 площею 1,0 кв.м., тощо.

Аналогічний порядок зазначено у п.4 договору міни від 05.04.2007 року, укладеного між позивачем та попереднім власником ОСОБА_5 .

Позивач вважає, що відповідачі, незважаючи на встановлений та погоджений порядок користування квартирою, останнім часом ігнорують права позивача в користуванні квартирою, що призводить до конфліктів.

Відповідачі займають кімнату площею 17,1 кв.м., тобто порядок користування квартирою відповідає фактичному користуванню квартирою.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В той же час згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном тощо, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права, створює у позивачів невпененість у реалізації рівних умов щодо здійснення свого права власності.

Згідно ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 1-10/2004, яким визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права". З визначеного поняття Конституційного суду вбачається, що в даному випадку порушений інтерес позивачів у прагненні до користування своєю власністю у належному розмірі для індивідуальних потреб, який не суперечить законодавству, загально-правовим засадам, чиїм-небудь інтересам або справедливості.

За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливає місце мешкання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦКУ кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтями 386, 391 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року № 61-31897св18 у справі № 712/2453/17.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права приватної спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою між співвласниками, виділивши позивачу у користування ізольовану кімнату № 3 площею 10,7 кв.м.

Відповідачі не заперечували проти встановлення порядку користування квартирою, про що подали заяви до суду.

Такий порядок користування спірною квартирою не потягне за собою погіршення житлових умов усіх співвласників та не суперечить ст. 358 ЦК України.

Визначаючи порядок користування та враховуючи судову практику з даного питання, в загальному користуванні, як правило залишаються нежитлові приміщення, як - кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня (туалет), інші приміщення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою між співвласниками - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ізольовану кімнату № 3 площею 10,7 кв.м. (за планом квартири № 54 ), в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, комору, ванну кімнату, вбиральню (туалет), інші приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 280 грн. 14 коп., з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику)

учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Cуддя Ісаков Д.О.