ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/2107/16-ц

провадження № 22-ц/4809/17/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя -доповідач) Дуковського О.Л.

суддів Письменного О.А., Чельник О.І.,

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

третя особа: ОСОБА_5 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року, у складі головуючого судді Голосеніної Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про позбавлення права користування житлом та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про позбавлення права користування житлом та виселення.

Просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселити їх із жилого приміщення.

В обґрунтування позову вказував, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2008 він та його дружина ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Зазначав, що вказану квартиру було придбано у ОСОБА_2 , яка здійснила продаж за згодою свого чоловіка ОСОБА_3 .

Посилався на п.13 договору купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 до 08.08.2008 мала передати ключі від квартири, а до 15.08.2008 всі зареєстровані в квартирі особи мали знатись з реєстрації.

Проте, відповідачем умови договору виконані не були, ключі від спірної квартири їм так ніхто й не передав, з реєстрації вони не знялись, а навпаки, до цього часу продовжують проживати у квартирі.

Вважає, що своїми діями відповідачі порушують його права, як співвласника спірної квартири.

Врегулювати спір в досудовому порядку не вдалося, на численні прохання віддати ключі від квартири, відповідачі не реагують, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири, що розташована за вказаною адресою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що необхідно дослідити дійсність укладення договору купівлі - продажу, оскільки на час укладення даного договору йому було 12 років.

Вважає, що його батьки - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчинили даний правочин із порушенням майнових інтересів їх малолітнього сина, а тому підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі.

Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Апеляційне провадження зупинялося до вирішення іншої цивільної справи (№398/2994/18ц) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Олександрійського міського округу Куліш Людмила Григорівна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради про визнання договору недійсним. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 02.10.2019 відмовлено у задоволенні вищевказаного позову та дане рішення набрало законної сили (том 1 а.с. 237-240,241-247).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи адвоката Горбунова Р.В., який просив відмовити у задоволенні скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідачів права користування спірною квартирою та їх виселення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі продажу від 04.08.2008, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №6327335 від 04.08.2008 відчужувачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , а набувачем - ОСОБА_5 .

Право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру також підтверджується технічним паспортом на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 ( інвентаризаційний номер по архіву 10131 ).

Пунктом 4 договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2008 продавець квартири продала за згодою чоловіка ОСОБА_3 , яку викладено в заяві, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. 04.08.2008 року за реєстровим №3184.

Квартира була придбана покупцем у спільну власність з чоловіком ОСОБА_1 , яку викладено у заяві, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. 04.08.2008 за реєстровим №3191.

Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 19500,00 грн., які продавець отримав готівкою повністю від покупця під час оформлення цього договору (пункт 7 договору).

Як зазначено в п.13 договору продавець зобов`язався передати покупцю ключі від відчужуваної квартири до 08.08.2008 та здійснити виписку зареєстрованих у відчужуваній квартирі осіб до 15.08.2008.

Згідно довідка КП «Житлогосп» від 15.01.2016 року №69, відповідачі, станом на дату видачі довідки, в спірній квартирі зареєстровані.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не виконано умови договору про знаття з реєстрації та передачу ключів ОСОБА_5 (пункт 13 договору) та дійшов висновку, що проживання відповідачів в спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною йому на праві спільної власності квартирою, відповідно до ст.ст.319, 383 ЦК України.

Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників справи та свідків.

Звернувшись із позовними вимогами позивач посилався на те, що відповідачі своїми діями порушують його право на власність.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Статтею 3 ЦК України встановлені загальні засади цивільного судочинства і однією з яких є неприпустимість позбавлення права власності та судовий захист цивільних прав.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.. 317 ЦК України).

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками спірної квартири в якій відповідачі залишаються зареєстрованими, тобто не виконали вимоги договору про передачу ключів та зняття з реєстрації.

Доводи апеляційної скарги, що на час укладення договору купівлі - продажу спірної квартири ОСОБА_4 був неповнолітній і без згоди органу опіки та піклування даний правочин не мав вчинятися, є необґрунтованими.

Вказане встановлено і судовими рішеннями у цивільній справі (№398/2994/18ц) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Олександрійського міського округу Куліш Людмила Григорівна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради про визнання договору недійсним.

Підстави для визнання недійсним договору купівлі продажу квартири судами не встановлено, оскільки його укладення не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження права неповнолітнього на той час ОСОБА_4 , на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Встановлено, що житлові права, на той час неповнолітнього ОСОБА_4 , під час укладення спірного правочину не були порушені.

Таким чином, відповідачі не є власниками спірного житлового приміщення і не є членами сім`ї позивача, не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із позивачем і ведуть з ним спільне господарство, а тому є доцільним усунення порушень права власності позивача.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми житлового законодавства під час виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24.07.2020 - складено постанова.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.А. Письменний

О.І. Чельник