Справа № 495/4094/20
Номер провадження 2-з/495/78/2020
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

24 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 21.07.2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року провадження по справі відкрито та визначено спрощений порядок її розгляду.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , на земельну ділянку АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:004:0132 та на автомобіль марки HONDA CIVIC, 2006 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_3 , тип легковий седан, державний номер НОМЕР_4 з забороною відповідачці експлуатувати та використовувати вказаний автомобіль.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року у задоволенні заяви було відмовлено через відсутність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Судом було встановлено, що саме лиш посилання відповідача на імовірні недобросовісні дії відповідачки, його нічим не доведені припущення, не можуть бути достатньою підставою для накладення арешту на спірне майно. Також позивачем не було доведено суду як саме та в яких цілях використовується спірне майно аби не порушити права інших осіб у разі забезпечення позову.

21 липня 2020 року позивач вдруге звернувся до суду з заявою про забезпечення позову (№ провадження 2-з/495/78/2020) шляхом накладення арешту на житловий будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 -Дністровському та автомобіль марки HONDA CIVIC, 2006 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_3 .

22 липня 2020 року заяву (№ провадження 2-з/495/78/2020) було передано для розгляду судді Боярському О.О.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовуються тим, що він з відповідачкою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 року та лише 30.04.2015 року сторони офіційно зареєстрували шлюб. З моменту спільного проживання однією сім`єю подружжя набуло у власність житловий будинок з земельною ділянкою АДРЕСА_1 та автомобіль марки HONDA CIVIC, 2006 року випуску, які були зареєстровані як власність відповідачки ОСОБА_3 .

Вже після реєстрації шлюбу, в 20.06.2018 року відповідачка за договором купівлі-продажу стає власницею квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 133,6 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м.

Наразі позивач посилається на те, що на даний час в інтернет мережі на веб-порталі оголошень « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (www.bazarok.ua) розміщені ряд оголошень, з яких вбачається, що у відповідачки є намір відчужити третім особам спірне нерухоме майно, роздруківка оголошень додається до заяви. Такі обставини свідчать про те, що дійсно спірне нерухоме та рухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що, в свою чергу, призведе, в разі задоволення позову, до неможливості виконання судового рішення, а його виконання буде ускладненим.

Постійна експлуатація відповідачкою спірного транспортного засобу призводить до погіршення його технічних властивостей та зносу, що може призвести до порушення майнових прав позивача у разі задоволення позову, як наслідок утруднення виконання майбутнього судового рішення, оскільки в такому випадку суд може визнати за ним право власності на Ѕ частки спірного автомобілю, який до кінця розгляду справи буде технічно зношений та вартість якого буде значно меншою.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у її задоволенні.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 наведеної вище постанови Пленуму, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Дослідивши наданий заявником доказ роздруківка оголошення про продаж спірних об`єктів з веб-порталу оголошень « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (www. ІНФОРМАЦІЯ_4 ), суд приходить до висновку про його недостовірність. Так з розміщеного оголошення не вбачається, що саме відповідачка його розмістила в інтернет мережі. Оголошення на будинок та квартиру містять відомості лише про їхні адреси, за якими хоча і розташовані спірні об`єкти, проте відсутні посилання саме на відповідачку, контактну особу зазначено (дослівно) « ОСОБА_4 (ріелтор)» без зазначення його номеру телефону.

Розміщення фотографій спірного автомобілю марки HONDA CIVIC, 2006 року випуску, на цьому ж сайті з зазначенням контактної особи «Сергей (посредник)» також не є достовірним доказом намагань відповідачки відчужити спірне майно з метою ухилення від його поділу у разі задоволення позову ОСОБА_1 . З наданих роздруківок взагалі неможливо встановити, що ці оголошення розміщенні на веб-порталі саме відповідачкою.

У відповідності до положень статей 79-80 ЦПК України, д остовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. В даному випадку суд не вбачає обґрунтовані доводи необхідності накладення арешту на спірне майно та заборони використання автомобіля.

Дослідивши доводи позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про їх недоведеність, оскільки позивачем не надано достовірних жодних доказів щодо наміру відповідачки як власниці здійснити відчуження належного їй майна чи вчинення будь-яких інших дій відносно квартири та будинку, які б могли затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. Заявником також не доведено яким чином вжиття заходів щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб може попередити невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

На підставі викладеного керуючись ч.3 ст. 150 ЦПК України, суд встановив, що заявником необґрунтовано та не доведена співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Також, всупереч вищевказаним положенням ЦПК України заявником не обґрунтовано та не доведено, яким чином невжиття такого виду забезпечення позову про який просить заявник, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведені заявником підстави для забезпечення позову є формальними припущеннями.

Також, по справі не надані докази відсутності підстав для пропозиції зустрічного забезпечення по заяві про забезпечення позову.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.149-154, 258, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 21.07.2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя