Дата документу 20.07.2020 Справа № 937/1742/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/1742/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2165/20 Сметаніна А.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Заболотної Римми Валентинівни на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.08.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 25.12.2019 року складає 11 613,50 грн., з яких: 7 851,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 7 851,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 576,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2 156,44 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. - заборгованість за пенею, 0,00 - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 529,21 грн. - штраф (процентна складова).

Вказує, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.08.2018 року у розмірі 11 613,50 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 20.08.2018 року у розмірі 7 851 грн. 56 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 421 грн. 10 коп., а всього 9 272 грн. 66 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Заболотна Р.В.зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при вирішенні справи неправильно визначив характер правовідносин, в повному обсязі не дослідив обставини справи. Судом допущено однобічність та неповнота судового розгляду. Суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення за відсотками нарахованими на прострочений кредит, безпідставно відмовив у стягненні штрафу. Просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити вимоги банку у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 20 серпня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася у письмовому вигляді та зобов`язалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується її особистим підписом у анкеті-заяві. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 11 613 грн. 50 коп., з яких 7 851 грн. 56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 576 грн. 29 коп. - заборгованість за простроченими процентами, 2 156 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими відповідно ст. 625 ЦК України, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 529 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що вважав вимогу позивача про стягнення цієї суми обґрунтованою та доведеною. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з недоведеності банком факту укладання договору позики саме на тих умовах, на які посилається позивач.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід скаржника щодо незаконної відмови судом в стягненні з відповідача суми заборгованості за процентами та відсотками, передбаченими ст. 625 ЦК України.

Так, на підтвердження своїх вимог, банк посилається на анкету-заяву, інформацію про умови кредитування та Умови та правила надання банківських послуг.

Інформація про умови кредитування, надана банком, стосується типів кредитного продукту - кредитної картки Універсальна та Універсальна Голд, умови використання яких є відмінними.

Виходячи із змісту анкети-заяви, колегія суддів не може зробити висновок яку саме карту просив надати та отримав відповідач.

В апеляційній скарзі банк посилається на той факт, що в анкеті-заяві, підписаної ОСОБА_1 , зазначено відсоткову ставку - 86,4 % або 84 % річних. Проте, в анкеті-заяві відсоткова ставка не вказана взагалі, а розрахунок, який АТ КБ «ПриватБанк» надав на підтвердження суми боргу, здійснений виходячи з річної відсоткової ставки в розмірі 43,2 %.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку саме по собі вживання сполучника «або» в обґрунтуванні вимог апеляційної скарги щодо стягнення заборгованості за відсотками, як складової кредитного договору, вказує на власну невпевненість банку щодо умов кредитування узгоджених між ним та відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилено позовну вимогу про стягнення процентів за користування кредитом, як недоведену належними доказами.

Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги банку, щодо помилковогонезастосування судом першої інстанції положень ст. 1048 ЦК України, оскільки звертаючись до суду з позовом, банк зазначеної вимоги не пред`явив, відповідних розрахунків не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Окрім того колегія суддів відхиляє посилання банку на неправомірну відмову судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованість за відсотками нарахованими відповідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої вказаної статті Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, в розрахунку заборгованості зазначено, що процентна ставка за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України складає 86,4 %, проте колегія вважає, що банком не доведено погодження між ним та відповідачем підвищеної процентної ставки, що нараховується на прострочене грошове зобов`язання, оскільки ані з інформації про умови кредитування, ані з самих Умов та правил надання банківських послуг не можливо дійти однозначного висновку про розмір даної погодженої відсоткової ставки.

Також банком не надано розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Отже колегія вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні зазначеної позовної вимоги банку у зв`язку з її недоведеністю належними та допустимими доказами, оскільки вона ґрунтується на неналежному розрахунку.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Заболотної Римми Валентинівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2020 року вцій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 20 липня 2020 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко