Номер провадження: 22-ц/813/3176/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Кредитної спілки „Промислово-фінансова спілка до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Науменко А.В. 02 жовтня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2016 року Кредитна спілка „Промислово-фінансова спілка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки у загальному розмірі 31 364,98 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 у період з 20 вересня 2016 року по 15 листопада 2016 року перебувала на посаді Голови правління кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка».

02 листопада 2016 року, з використанням чекової книжки КС „Промислово-фінансова спілка, ОСОБА_1 через касу «ПАТ УКРГАЗБАНК» зняла з поточного рахунку грошові кошти у розмірі 11 064,98 грн. із призначенням із призначення сплата за послуги та оплата за товар.

07 грудня 2016 року, вже не будучі посадовою особою КС «Промислово-фінансова спілка», маючи доступ до рахунку ОСОБА_1 шляхом надання чеку зняла з поточного рахунку спілки грошові кошти у розмірі 20 300,00 грн. з призначенням сплата за послуги та оплата за товар.

Після зняття вказаних коштів, ОСОБА_1 не надала жодного звіту про їх витрачання в інтересах КС „Промислово-фінансова спілка.

Таким чином, незаконними діями ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди Кредитній спілці «Промислово-фінансова спілка» у загальному розмірі 31 364,98 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року позов Кредитної спілки „Промислово-фінансова спілка було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спіки „Промислово-фінансова спілка грошові кошти у сумі 31 364,98 гривен.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спіки „Промислово-фінансова спілка сплачений судовий збір у розмірі 1 378,0 гривен.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за рахунок отриманих в банку коштів 02 листопада 2016 року ОСОБА_1 погасила заборгованість кредитної спілки перед собою по попереднім витратам власних коштів, здійсненим на користь спілки. Вказана сума підтверджена наданими до справи платіжними документами. Крім того, апелянт вказує, що отримані в банку кошти від 07 грудня 2016 року вона віддала члену кредитної спілки ОСОБА_2 на його вимогу з метою витрат ним для придбання товару на користь спілки. Кошти, отримані ОСОБА_1 у банку 07 грудня 2016 року були безпідставно їй видані, тому як вона вже не була головою правління спілки та не мала права розпорядження грошима. ОСОБА_2 ввів її в оману, за наслідком чого вона зверталася з відповідними заявами та на цей час триває слідство.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 у період з 20 вересня 2016 року по 15 листопада 2016 року перебувала на посаді Голови правління кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка».

02 листопада 2016 року, з використанням чекової книжки КС „Промислово-фінансова спілка, безпосередньо ОСОБА_1 через касу «ПАТ УКРГАЗБАНК» зняла з поточного рахунку грошові кошти у розмірі 11 064,98 грн. із призначенням сплата за послуги та оплата за товар.

Звіт про витрачання грошових коштів в інтересах та на потреби КС «Промислово-фінансова спілка» у розмірі 11 064,98 грн. у будь-якому вигляді (акти, квитанції та інше), ОСОБА_1 як під час перебування на посаді, так і після звільнення, у встановленому порядку до спілки не надала.

Надані до справи копії платіжних документів суд, керуючись положеннями ст. ст. 76-80 ЦПК України, обгрунтовано визнав неналежними та недопустимими, виходячи з предмету спору та доказування. Так, відповідачем не надані оригінали зазначених документів, а жодна надана копія платіжних документів не містить підтвердження, що платником відповідної суми була саме ОСОБА_1

07 грудня 2017 року, вже не будучі посадовою особою КС «Промислово-фінансова спілка», маючи доступ до рахунку, безпосередньо ОСОБА_1 шляхом надання чеку зняла з поточного рахунку спілки грошові кошти у розмірі 20 300,00 грн. з призначенням сплата за послуги та оплата за товар.

Після зняття вказаних коштів ОСОБА_1 також не надала жодного звіту про їх витрачання в інтересах КС „Промислово-фінансова спілка.

Пояснення ОСОБА_1 , що зазначені кошти вона одразу передала ОСОБА_2 , були спростовани свідченнями у якості свідка ОСОБА_2 , який являючись законим представником позивача, висловив бажання бути допитаним у якості свідка у суді першої інстанції, та повідомив суду, що ніколи не отримував від ОСОБА_1 жодних сум коштів та доручень на їх витрату на користь кредитної спілки.

Відповідно до п. 2.1. Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого Постановою НБУ від 15 грудня 2004 р. №637 (Далі Положення №627), яке діяло в період зняття грошових коштів, визначено, що підприємства (підприємці), які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, пріоритетна в безготівковій формі, а також у готівковій формі (з дотриманням чинних обмежень) у порядку, установленому законодавством України.

Пунктом 2.11. Положення №637 визначено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно п. 2.12. Положення № 637 фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

З вищевказаного вбачається, що грошові кошти можуть бути зняті з рахунку юридичної особи під звіт та використанні у строк до двох робочих днів лише на поточні, майбутні операції. Та за результатом витрачання грошових коштів на потреби спілки (підприємства) повинен бути наданий відповідний звіт про використання коштів з обов`язковим додаванням оригіналів підтверджуючих первинних документів.

Форма звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядок його складання передбачені наказом Міністерства Фінансів України від 28 вересня 2015 р. №841.

Як вірно вказано у рішенні суду, зазначене свідчило про порушення ОСОБА_1 встановленої законодавством фінансової дисципліни, оскільки жодного звіту з додаванням оригіналів підтверджуючих первинних документів останньою до кредитної спілки надано не було.

Отримання грошових коштів під звіт, відповідно до вищевказаних положень законодавства, передбачає їх майбутнє витрачання протягом встановлених строків.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях та у апеляційній скарзі зазначила, що вона нібито зняла грошові кошти з банківського рахунку, у тому числі у зв`язку із необхідністю компенсації нею раніше сплачених послуг/товарів в інтересах спілки.

Згідно ст. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.

Відповідно до ст. 1159 ЦК України особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.

Статтею 1160 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не довела по справі здійснених витрат власних коштів на користь кредитної спілки, а також не додала відповідних доказів до апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що посилання відповідача на факт зарахування частини отриманих коштів на погашення витрат власних коштів на користь спілки є безпідставними та такими, що не підтверджені жодним доказом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , без буд-яких правових підстав, отримала 31 364, 98 грн., що належать Кредитній спілці «Промислово-фінансова спілка», чим завдала останній матеріальну шкоду.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими та такими, що підлягали задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що за рахунок отриманих в банку коштів 02 листопада 2016 року апелянт погасила заборгованість кредитної спілки перед собою по попереднім витратам власних коштів, здійсненим на користь спілки. Вказана сума підтверджена наданими до справи платіжними документами - грошовими чеками, на яких стоїть її підпис та підпис ОСОБА_2 . Крім того, апелянт вказує, що отримані в банку кошти від 07 грудня 2016 року вона віддала члену кредитної спілки ОСОБА_2 на його вимогу з метою витрат ним для придбання товару на користь спілки. Кошти, отримані ОСОБА_1 у банку 07 грудня 2016 року були безпідставно їй видані, тому як вона вже не була головою правління спілки та не мала права розпорядження грошами.

Так, як вже вказувалось вище, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження існування заборгованості кредитної спілки перед собою по попереднім витратам власних коштів, здійсненим на користь спілки.

Також необґрунтованим є посилання ОСОБА_1 на те, що вказана сума підтверджена наданими до справи платіжними документами - грошовими чеками, на яких стоїть її підпис та підпис ОСОБА_2 . Колегія суддів враховує, що на грошових чеках, наявних у матеріалах справи, дійсно стоять два підписи невідомих осіб, однак, прізвища підписантів на чеках не зазначені, а тому ідентифікувати осіб, які дійсно підписали грошові чеки, не є можливим (т.1 а.с. 72-73). ОСОБА_2 , допитаний судом першої інстанції у якості свідка у справі, факт підписання ним грошових чеків та будь-яких інших платіжних документів заперечував.

Безпідставним є посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що кошти, отримані ОСОБА_1 у банку 07 грудня 2016 року, були безпідставно їй видані, тому як вона вже не була головою правління спілки та не мала права розпорядження грошима. Вказаний довід є підтвердженням факту отримання апелянтом грошових коштів у розмірі у розмірі 20 300,00 грн. При цьому, жодного належного доказу про те, що дані кошти були витрачені на користь позивача, до апеляційної скарги не додано.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 липня 2020 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе