КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754 /6204/18 Головуючий у 1 інстанції - Зотько Т.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1307/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та

визнання права приватної власності на нерухоме майно

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права приватної власності на нерухоме майно, а саме, визнано спільним сумісним майном подружжя трикімнатну квартиру, пл.58,00 кв.м за адресою : АДРЕСА_1 ; однокімнатну квартиру, загальною пл.56,10 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення підвал, пл. 5,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», 2015 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частину однокімнатної квартири, загальною площею 56,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 ч. нежитлового приміщення підвалу, пл.5,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; на Ѕ ч. автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», 2015 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за кожним, стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 29 вересня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року було розірвано, мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12-13).

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 30.11.2001 р., зареєстрованого Приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному, належить трикімнатна квартира, загальною площею 58, 00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , ймовірна ринкова вартість якої станом на 02.04.2018 р. становила 1125300 грн. (а.с.37-43. 44, 128).

Згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 56, 10 кв.м., зареєстрована 16.01.2013 за № 89012, ймовірна вартість якої станом на 2.04.2018 р. становила 765, 900 грн., а також нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 5,8 кв.м., зареєстроване 25.04.2013 за № 791055, ймовірна вартість якого станом на 02.04.2018 становила 765, 900 грн. (а.с.28-29, 30-32, 33, 34-36, 47-53, 54-55, 58-69).

Відповідно до листа № 31/26-153аз, який надійшов від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, повідомлено про, те що згідно даних бази автоматизованої інформаційної системи МВС, станом на 07.03.2018 (на час перевірки) в ТСЦ № 8044 РСЦ МВС в м. Києві, на ім`я гр. ОСОБА_2 , на реєстраційному обліку перебуває автомобіль «ЗАЗ Ланос», 2015 року випуску, номерні знаки НОМЕР_1 (а.с.23).

Згідно консультативного висновку ймовірна ринкова вартість автомобіля станом на 02.04.2018 становила 136 400 грн. (а.с.70-79).

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, вказане майно є спільною сумісною власністю сторін.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Згідно п. 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою привальною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є особистою приватною власністю.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що все спірне майно набуто сторонами під час шлюбу, що не було спростовано під час розгляду справи судом першої інстанції, що сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство; що доводи відповідачки про те, що її частка у трикімнатній квартирі є значно більшою ніж частка позивача, і що автомобіль придбаний нею за власні кошти та належить їй на праві особистої приватної власності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, у договорі купівлі- продажу трикімнатної квартири від 30.11.2001 р. прямо зазначено, що частка кожного з них буде становити 1 /2 ч., тому відсутні підстави вважати що частка відповідачки у цій квартирі є більшою. Також, відсутні належні докази того, що автомобіль був придбаний за власні кошти відповідачки.

Проте, встановивши, що вказане стороною позивача майно є спільною сумісною власністю сторін, суд вирішуючи питання про поділ спірного майна, визначив кожній стороні у власність по Ѕ частці спірного майна.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи позов та апеляцію, сторона позивача посилалася, зокрема, на те, що між сторонами склалися неприязні стосунки та має місце спір з приводу поділу майна та користування ним, що спільне користування спірним майном не є можливим, що користування визначеним судом способом не дає можливості кожній стороні користуватися спірним майном незалежно один від одного.

Також зазначав, що все вказане майно придбане сторонами за спільні кошти, що вони розірвали шлюб та проживають окремо.

Тому, позивач просив поділити спільне майно, виходячи із розміру його вартості, виділивши йому квартиру, пл.56,10 кв.м, вартістю 765 900 грн. за адресою АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення пл. 5,8 кв.м, вартістю 43 300 грн. за адресою АДРЕСА_4 ; автомобіль ЗАЗ «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 136 400 грн.; всього майна на загальну суму 945 000 грн.; а відповідачці ОСОБА_2 виділити трикімнатну квартиру, пл. 58,0 кв.м , вартістю 1125 300 грн., за адресою АДРЕСА_1 , а також відмовився від грошової компенсації, про що надав суду заяву.

Такі доводи сторони позивача є слушними.

Вартість майна підтверджується відповідними висновками оцінювачів (а.с.28-79), кваліфікація яких підтверджена відповідними свідоцтвами, підстав недовіряти яким у суду немає, жодних доказів на спростування вказаних висновків щодо вартості оціненого майна суду не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач заявив, що він відмовляється від грошової компенсації на його користь і не заперечує, що у разі виділення у власність відповідачки трикімнатної квартири, його право спільної сумісної власності на 1/2 ч. у цій квартирі буде припинено.

З огляду на викладене судова колегія вважає що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Тому, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким суд постановляє у власність відповідачки виділити трикімнатну квартиру, пл. 58,0 кв . м , вартістю 1125 300 грн., за адресою АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на цю квартиру.

У власність ОСОБА_1 належить виділити однокімнатну квартиру, пл . 56,10 кв.м, вартістю 765 900 грн. за адресою АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення пл. 5,8 кв.м, вартістю 43 300 грн. за адресою АДРЕСА_3 ; автомобіль ЗАЗ «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 136 400 грн., всього на загальну суму 945000 грн., припинивши право власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року скасувати і постановити нове, яким виділити у власність ОСОБА_2 трикімнатну квартиру, пл.58,0 кв.м, вартістю 1125 300 грн., за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на цю квартиру.

Виділити у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру, пл.56,10 кв.м, вартістю 765 900 грн. за адресою АДРЕСА_2 ;

нежитлове приміщення пл. 5,8 кв.м, вартістю 43 300 грн. за адресою АДРЕСА_3 ;

автомобіль ЗАЗ «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 136 400 грн.

Припинити право власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль.

Всього майна на загальну суму 945 000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 15.07.2020 р.

Головуючий :

Судді :