Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/259/20

06 липня 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Круль І.В.

за участю: секретаря с/з Дроздюк І.В.

представника позивача ОСОБА_1 М ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Державної організації "Резиденція "Синьогора" про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до Державної організації "Резиденція "Синьогора" (надалі ДО "Резиденція "Синьогора") про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просить визнати незаконним та скасувати наказ №6 ДО "Резиденція "Синьогора" від 22 січня 2020 року про звільнення з роботи ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України); визнати незаконним та скасувати наказ № 17 ДО "Резиденція "Синьогора" від 05 лютого 2020 року про внесення змін до наказу від 22 січня 2020 року № 6 про звільнення з роботи ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_4 на роботі адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу ДО "Резиденція "Синьогора"; стягнути з ДО "Резиденція "Синьогора" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 2007 року ОСОБА_4 призначено на посаду адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу ДО "Резиденція "Синьогора". Наказом т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія І.М. № 6 від 22 січня 2020 року її звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, однак з даним наказом вона не ознайомлена і продовжувала виходити на роботу. 05 лютого 2020 року т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капій І.М ОСОБА_5 виніс наказ № 17, яким вніс зміни в наказ № 6 від 22 січня 2020 року № 6, у відповідності до якого позивачка вважається звільненою з 05 лютого 2020 року.

Т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" ОСОБА_6 для звільнення неугодних для нього працівників та прийняття нових за певну винагороду провів незаконне внесення змін до штатного розпису ДО "Резиденція "Синьогора" на 2019 рік, безпідставно вивів посади у відділі забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу "Резиденція "Синьогора" та провів скорочення. Крім того, порушуючи статтю 49-2 КЗпП України, не запропонували іншої посади ОСОБА_4 та порушуючи вимоги ст.43 КЗпП України не отримав згоду профспілкової організації.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними, та підтримала обставини, викладені у відзиві на позов. Вказала, що відповідно до наказу т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія ОСОБА_7 від 30 серпня 2019 року, з метою належного використання державних коштів, покращення фінансового стану організації та результативності функціонування її структурних підрозділів, оптимізації витрат до отримуваних доходів, з метою раціонального використання людських ресурсів внесено зміни до штатного розпису на 2019 рік, згідно з яким у господарсько-виробничому відділі виведено посади маляра та столяра, у відділі забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу посади менеджера у готельному господарстві, адміністратора (чотири одиниці), сестри-господині, оператора пральних машин та прибиральника території, в оздоровчо-лікувальному комплексі посаду фельдшера та дві посади сестри медичної з фізіотерапії. Цим же наказом введено у штатний розпис в інженерно-технічній службі резиденції та готельного комплексу дві посади муляра, чотири посади штукатура, три посади маляра, посади покрівельника та столяра; у відділі забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу введено посади заступника начальника відділу та комірника.

12 вересня 2019 року позивачка була письмово попереджена про скорочення посади адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу і їй було запропоновано всі вакантні на той час посади, та у разі згоди на переведення на одну із вакантних посад запропоновано подати відповідну заяву. Також ОСОБА_4 було попереджено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади, трудовий договір буде розірвано на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Про відмову ОСОБА_4 від одержання попередження про наступне вивільнення цього ж дня складено акт. 18 жовтня 2019 року позивачку повторно повідомлено про наступне вивільнення та запропоновано всі вакантні на той час посади. ОСОБА_4 погодилась на переведення на вакантну посаду лісника, однак заяву на переведення адміністрації не подала, тому 02 грудня 2019 року адміністрація звернулася з поданням до профспілкового комітету про надання згоди на її звільнення з роботи на підставі п.1 ст.1 ст. 40 КЗпП України. Профспілковий комітет не надав згоди на звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у сім`ї немає інших працівників із самостійним заробітком. З 16 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року позивачка перебувала на лікуванні, а 18 січня 2020 року приступила до роботи на добу. Наказом № 6 від 22 січня 2020 року ОСОБА_4 звільнена з посади адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Після видачі наказу ОСОБА_4 повідомила, що перебуває на лікуванні, тому наказ не виконувався. Після представлення позивачкою листків непрацездатності за період з 20 січня 2020 року по 04 лютого 2020 року, наказом № 17 від 05 лютого 2020 року внесено зміни до наказу № 6 від 22 січня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_4 вважається звільненою з 05 лютого 2020 року. Вказала, що розірвання трудового договору з ОСОБА_4 відбулося з дотриманням вимог закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до наказу т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія ОСОБА_7 від 30 серпня 2019 року, з метою належного використання державних коштів, покращення фінансового стану організації та результативності функціонування її структурних підрозділів, оптимізації витрат до отримуваних доходів, з метою раціонального використання людських ресурсів внесено зміни до штатного розпису на 2019 рік, згідно з яким у господарсько-виробничому відділі виведено посади маляра та столяра, у відділі забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу посади менеджера у готельному господарстві, адміністратора (чотири штатні одиниці), сестри-господині, оператора пральних машин 2р. та прибиральника території, в оздоровчо-лікувальному комплексі посади фельдшера, сестри медичної з фізіотерапії, сестри медичної. Цим же наказом введено у штатний розпис в інженерно-технічній службі резиденції та готельного комплексу дві посади муляра 4р., чотири посади штукатура 4р., три посади маляра 4 р., посади покрівельника будівельного 4 р. та столяра 4 р. У відділі забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу введено посади заступника начальника відділу та комірника (а.с. 19-28, 30-32).

Наказом т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія ОСОБА_7 № 86 від 30 серпня 2019 року "Про ведення в дію штатного розпису Державної організації "Резиденція "Синьогора" на 2019 рік", штатний розпис ДО "Резиденція "Синьогора", затверджений керівником Державного управління справами, уведено в дію з 02 вересня 2019 року та зобов`язано керівників структурних підрозділів внести до 27 вересня 2019 року відповідні зміни до посадових інструкцій працівників відділів (а.с. 33-34).

Згідно наказу т.в.о Генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" ОСОБА_6 від 02 вересня 2019 року № 106 "По особовому складу. Про скорочення посад" зобов`язано попередити працівників про скорочення посад з 04 листопада 2019 року, а саме: менеджера, адміністратора (чотири одиниці), сестру-господиню у готельному господарстві відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу, фельдшера та сестру медичну оздоровчо-лікувального комплексу; ознайомити працівників, які працюють на цих посадах під підпис; запропонувати всім працівникам, хто підпадає під скорочення, переведення за їх згодою на вакантні посади та професії, та у разі відмови від переведення або відсутністю вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.151-152).

12 вересня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про скорочення посади адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу та наступне вивільнення, їй було запропоновано всі вакантні на той час посади, та у разі згоди на переведення на одну із вакантних посад запропоновано подати відповідну заяву. Також ОСОБА_4 було попереджено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади, трудовий договір буде розірвано на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги середньомісячного заробітку (а.с.153-157). Про відмову ОСОБА_4 від одержання попередження про наступне вивільнення цього ж дня складено акт (а.с. 158-159).

18 жовтня 2019 року позивачку повторно повідомлено про наступне вивільнення та запропоновано всі вакантні на той час посади. ОСОБА_4 погодилась на переведення на вакантну посаду лісника, однак не подала відповідну заяву (а.с. 41-44).

02 грудня 2019 року генеральний директор ДО "Резиденція "Синьогора" Капій І.М ОСОБА_5 звернувся з поданням до профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДО "Резиденція "Синьогора" про надання згоди на звільнення ОСОБА_4 , адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу, за скороченням штату працівників відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 170-171).

Профспілковий комітет не надав згоди на звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у сім`ї немає інших осіб із самостійним заробітком, про що 16 грудня 2019 року повідомив генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія І.М. (а.с.172).

В період з 16 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року позивачка знаходилася на лікуванні, а 18 січня 2020 року приступила до роботи на добу (а.с. 164, 169).

Наказом генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія І.М. № 6 від 22 січня 2020 року ОСОБА_4 звільнена 22 січня 2020 року з посади адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 39).

ОСОБА_4 з 20 січня 2020 року по 04 лютого 2020 року знаходилася на лікуванні (а.с. 164, 166, 168).

Наказом генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія І.М. № 17 від 05 лютого 2020 року внесено зміни до наказу № 6 від 22 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_4 05 лютого 2020 року звільнена з посади адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 40).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, зазначено, що оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Згідно правової позиція, висловленій в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-491цс15, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. При цьому роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані також і всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

У висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, зазначено, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу) (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як роз`яснено в абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо безпідставного наказу т.в.о Генерального директора Державної організації "Резиденція "Синьогора" Капія І.М ОСОБА_5 від 30 серпня 2019 року для помсти позивачці суд до уваги взяти не може, оскільки відповідачем, з метою належного використання державних коштів, покращення фінансового стану організації та результативності функціонування її структурних підрозділів, оптимізації витрат до отримуваних доходів, з метою раціонального використання людських ресурсів внесено зміни до штатного розпису на 2019 рік. Визначати чисельність і штатний розпис є правом власника або уповноваженого ним органу. При розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), однак не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник на свій розсуд має право вирішувати питання про чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад. При цьому повинні додержуватися правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівників, а також правила про завчасне сповіщення виборного органу первинної профспілкової організації про звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією підприємства.

Відповідно п.7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Профспілковий комітет не надав згоди на звільнення ОСОБА_4 мотивуючи відсутністю в сім`ї інших осіб із самостійним заробітком та вирішив з інших підстав, ніж зазначалось у поданні генерального директора ДО "Резиденція "Синьогора" Капія І.М. від 02 грудня 2019 року № 419. На думку суду, така відмова профспілкового органу в наданні згоди на розірвання трудового договору не може бути визнана обґрунтованою, тому відповідач мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави визнати незаконним та скасувати наказ № 6 ДО "Резиденція "Синьогора" від 22 січня 2020 року про звільнення з роботи ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ № 17 ДО "Резиденція "Синьогора" від 05 лютого 2020 року про внесення змін до наказу від 22 січня 2020 року № 6 про звільнення з роботи ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_4 на роботі адміністратора відділу забезпечення діяльності резиденції та готельного комплексу ДО "Резиденція "Синьогора"; стягнути з ДО "Резиденція "Синьогора" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі відсутні, оскільки у відповідача мала місце зміна штату працівників, позивачка була належним чином ознайомлена з переліком вакантних посад та відмовилася від переведення на вакантну посаду.

Керуючись ст. ст. 21, 40, 233 КЗпП України, ст. ст.258-259 ЦПК України,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_4 до Державної організації "Резиденція"Синьогора" про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Головуюча І.В. Круль