Справа № 583/2673/20
У Х В А Л А

про залишення без руху

23 липня 2020 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом звернувся адвокат Кондратенко М. М. та просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.05.2019 року в сумі 2 802 665, 84 грн., в тому числі: 980 000 грн. (сума позики); 29 711, 71 грн. (сума інфляційних збитків); 28 954, 13 грн. (3% річних); 1 764 000 грн. (пеня). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.09.2018 року в сумі 92451, 85 доларів США, що еквівалентно 2 504 363, 44 грн., в тому числі: 32 000 доларів США, що еквівалентно 866825, 60 грн.; 1 731, 85 доларів США, що еквівалентно 46 912, 87 грн. (3% річних); 58720 доларів США, що еквівалентно 1 590 624, 97 грн. (пеня).

Вивчивши надані матеріали позову, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України та її необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві просить відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі на підставі п. 1, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», так як розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу позивача.

За нормами ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строку у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_1 надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.07.2019 року по 31.03.2020 року від 28.05.2020 року, відповідно до яких ним отримано дохід в сумі 384 645 грн.

На думку суду, вказана інформація свідчить про достатню спроможність позивача сплатити судовий збір за подання позову.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , а також його представник не надав інших доказів наявності визначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення від сплати судового збору, а тому у задоволенні заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити.

Таким чином, при поданні даної позовної заяви позивачем не сплачений судовий збір.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року становить 2102 грн.

Як вбачається із змісту позову, заявлено дві вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за двома різними договорами позики, а саме від 13.09.2018 року в сумі 2 504 363,44 грн. та за договором від 20.05.2019 року в сумі 2 802 665,84 грн., тобто різний предмет позову.

За таких обставин кожна вимога майнового характеру має бути оплачена судовим збором в розмірі 1% від ціни позову, а також доцільно вказані позови пред`являти окремо один від одного.

Сплатити судовий збір у розмірі 10510 грн. за кожну вимогу майнового характеру, який має бути сплачений на рахунок:Отримувач коштів Охтирське УК/Охтирський район/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37981563 Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA0018013 Код класифікації доходів бюджету 22030101, 050) за позовом (ПІБ чи найменування), Охтирський міськрайонний суд Сумської області, пункт 1.1).

В цій частині не наведено аргументів про доцільність заявлення таких вимог в одному позові, що свідчить про недобросовісне користування своїми процесуальними правами стороною позивача, так як цим самим позивач чи його представник очевидно намагаються уникнути від сплати судового збору на користь держави в розмірі 10510 грн.

Позивачем зазначено ціну позову 5 307 029, 28 грн., тобто 1% від ціни позову становить 53 070, 29 грн., в зв`язку з тим, що при подачі до суду позову фізичною особою судовий збір справляється у розмірі не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, тобто не більше 10510 грн. (2102 грн. х5 = 10510 грн.).

Такі доводи представника позивача є сумнівними.

Тому позивачу необхідно в позові навести обґрунтовані мотиви, чому саме ним заявляються вимоги по двом різним договорам позики, які складено в різні періоди, про різний вид грошової одиниці, а саме договір позики від 13.09.2018 року, предметом якого є 92 451,85 доларів США та договір позики від 20.05.2019 року, предметом якого є 2 802 665,84 грн., які не пов`язані між собою, або ж доцільно звернутися до суду з окремими позовами по кожному договору позики, оплативши кожен позов судовим збором, які можуть бути об`єднані в одне провадження, враховуючи, що заявлені до одного відповідача, хоч їх спільний розгляд не пов`язаний між собою.

Крім того, позивачу необхідно навести в позові правильний розрахунок по кожному договору позики.

Щодо розрахунку пені по договору від 13.09.2018 року, предметом позики за яким є 92451,85 доларів США, необхідно розрахунок навести грошовій одиниці гривні.

Крім того, вимоги за договором позики від 13.09.2018 року необхідно викласти конкретно, оскільки не зрозуміло, чи просить позивач стягувати борг у доларах США чи в гривнях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuzv. Poland»), інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (пункт 59).

З огляду на викладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки. Приведену у відповідність до ст.ст.175, 177 ЦПК України позовну заяву направити суду з копією та копіями доданих до неї документів для відповідача.

Роз`яснити, що в іншому разі позовна заява буде вважатися неподаною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позикизалишити без руху з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали, запропонувавши позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, про що повідомити позивача.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі 583/2673/20 на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1813/.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко