Провадження № 2-н/521/704/20
УХВАЛА

20 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із зазначеною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Так, у відповідності до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Проте, вказаного у заяві не міститься.

Також, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, доказів що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, до заяви заявниом не надано.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник вказала, що діти фактично проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні.

Проте, на підтвердження наведеного, заявником жодних доказів не надано.

Крім того, згідно копій паспорту громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які долучені заявником до заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє можливості суд встановити з ким із батьків проживають діти та кому з батьків надано право звертатись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дітей.

Окрім того, заявник заявив вимогу щодо стягнення з боржника аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх його доходів на місяць.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що боржник офіційно працевлаштований, що, в свою чергу, робить неможливим визначення розміру його доходів, з яких необхідно вираховувати частку стягуваних аліментів на користь заявника.

У відповідності до ч. 2 і 3 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

За змістом ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною другою ст. 165 ЦПК України, встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 163-166 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України заявник може повторно звернутися з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, передбачені ст.353- 354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук