УХВАЛА

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 466/3470/15-ц

провадження № 61-13348св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк»), який уточнив у процесі розгляду справи, про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 08 липня 2013 року між ним та ПАТ КБ «Приват Банк» підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу № LV00A+28261972.

Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, що розміщені на офіційному Інтернет сайті банку (www.privatbank.ua), згідно з умовами Заяви складають договір фінансового лізингу. За умовами цього договору, відповідач передав йому в лізинг автомобіль, який він зобов`язався прийняти і сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. У додатку № 1 до договору фінансового лізингу міститься специфікація та акт приймання-передачі предмета лізингу - автомобіль «Lifan х 60» 2013 року випуску. В додатку № 2 до договору фінансового лізингу сторонами зазначено графік сплати лізингових платежів.

Він регулярно здійснював грошові перекази на рахунок відповідача з метою виконання умов договору (сплачено 86 466,10 грн) та неодноразово звертався до відповідача з проханням здійснити відтермінування графіку погашення лізингових платежів, і отримав усну відповідь працівників відповідача про те, що він може здійснювати погашення заборгованості за договором у сумі, яку зможе оплатити, а у подальшому поставлене ним питання буде вирішено.

23 березня 2015 року відповідачем було вилучено у нього об`єкт фінансового лізингу без попереднього повідомлення та без підписання будь-яких документів про приймання-передання об`єкта лізингу. Разом і об`єктом фінансового лізингу відповідачем було вилучено і шини, придбані позивачем та встановлені на автомобіль у період експлуатації загальною вартістю 4 073,60 грн.

У подальшому він телефонним дзвінком був повідомлений про те, що автомобіль вилучено відповідачем у зв`язку із несплатою існуючої заборгованості за договором фінансового лізингу. Крім того, представником відповідача було повідомлено його про те, що автомобіль був реалізований за ціною 95 000 грн.

ОСОБА_1 вважає, що умови укладеного 08 липня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору є несправедливими і такими, що обмежують його права як споживача, також умови договору не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін, містять істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін, суперечать вимогам ЦК України.

Такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн.

З метою захисту порушених прав позивач звернувся до третіх осіб за правовою допомогою та зазнав у зв`язку з цим фінансових витрат.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір фінансового лізингу, укладений між сторонами від 08 липня 2013 року, зобов`язати відповідача повернути йому оплачені ним лізингові платежі в розмірі 86 466,10 грн, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, компенсувати збитки (вартість вилучених позивачем шин) в розмірі 4 073,60 грн, та сплатити вартість отриманої позивачем правової допомоги у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № LV00A+28261972, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» 08 липня 2013 року відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 86 466,10 грн фактично сплачених лізингових платежів, 4 073,60 грн вартості придбаних позивачем шин, 3 000 грн в рахунок компенсації витрат на правову допомогу та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 135,40 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2015 року скасовано в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 86 466,10 грн сплачених лізингових платежів, 4 073,60 грн вартості шин, 3 000 моральної шкоди та 3 000 грн витрат на правову допомогу. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання договору недійсним. В іншій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 09 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 09 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається (немає).

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко