Справа № 565/287/20
Провадження № 2-з/565/4/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі судді Мануляка Ю.В., з участю секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,-

в с т а н о в и в :

15.07.2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову (надалі- заява) шляхом встановлення обов`язку для відповідача, ОСОБА_2 , негайно передати дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для їх матері ОСОБА_1 за місцем їх постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на період, необхідний для забезпечення можливості реалізації прав дітей на відпочинок, оздоровлення та проведення щеплення.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час виникла необхідність забезпечити право дітей на належне оздоровлення та відпочинок, який для них наразі дуже необхідний, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення реальної загрози ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів ОСОБА_1 як позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та утруднення виконання в майбутньому можливого рішення суду при задоволенні її позовних вимог, а також тими ж самими доводами і висновками, які викладені позивачем у позовній заяві.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

17.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей в якому просить визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем її проживання.

Абзацом 2 частини 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що тривале перебування дітей з батьком наразі створює реальну загрозу ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів ОСОБА_1 як позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та утруднення виконання в майбутньому можливого рішення суду при задоволенні її позовних вимог, а також обмежує її в забезпеченні реалізації прав дітей.

Фактично ОСОБА_1 вказує на можливість у майбутньому вчинення відповідачем дій спрямованих на порушення її прав та невиконання рішення суду у цій справі, не обґрунтовуючи своїх тверджень.

Окрім цього, суд врахував, що забезпечення прав дітей на відпочинок, оздоровлення та проведення щеплення дітей можливе незалежно від їх місця проживання. Суду не наведено фактів, які б свідчили про існування загрози життю та здоров`ю дітей.

Заявлені позовні вимоги стосуються визначення місця проживання дітей і в таких категоріях справ забезпечення позову шляхом передання дітей за місцем проживання одного із батьків є фактичним ухваленням судом рішення у справі без з`ясування всіх обставин справи та без розгляду справи по суті, що суперечить встановленим Цивільним процесуальним кодексом України завданням та принципам цивільного судочинства.

На думку суду, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суд фактично вийде за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суд не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення реальної загрози ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів ОСОБА_1 як позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та утруднення виконання в майбутньому можливого рішення суду при задоволенні її позовних вимог.

Враховуючи наведене, доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 чи дітей до ухвалення рішення в справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, нею до суду не надано.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову суд також встановив, що вона не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки в заяві не зазначено пропозиції зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючисьст. ст.149-153, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Ю.В.Мануляк