ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1622/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Даниленко В.В.,

при секретарі Скуромній І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Державної казначейської служби України, третя особа ОСББ «Кут» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути 15175 грн. 90 коп., на його користь з Державного бюджету, за завдану матеріальну шкоду завдану Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Свої вимоги мотивував тим, що 29 січня 2015 року, старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Шевченко Максим Романович, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46234623, для примусового стягнення, з нього, боргу за комунальні послуги, в розмірі 10 312,48 грн. Виконавче провадження було відкрите на підставі заяви представника ОСББ «КУТ» ОСОБА_3„ від 16.01.2015 року, та довіреності представника ОСББ «КУТ» ОСОБА_3, від 12.01.2015 року, підписаної головою правління ОСББ «КУТ» - ОСОБА_2. Повноваження представника ОСББ «КУТ», були підтверджені довіреністю, від 12 січня 2015 року, яку підписав голова правління ОСББ «КУТ» ОСОБА_2. Але, рішенням Дарницького районного суду м.Києва, від 22.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва, від 01.04.2015 року, було визнано незаконним обрання ОСОБА_2 , головою правління ОСББ «КУТ», 27.03.2014 року. Отже, представник ОСББ «КУТ», ОСОБА_3 , який підписав та подав заяву та виконавчий лист, до виконавчої служби, не мав на те повноважень, оскільки, довіреність представника ОСББ «КУТ», підписана неповноважним головою правління ОСББ «КУТ» - ОСОБА_2.

Таким чином, на підставі документів, поданих неповноважним представником стягувана, ОСББ «КУТ», старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС м.Києва Шевченко М.Р., виніс постанову від 29.01.2015 року, про відкриття виконавчого провадження ВП № 46234623, про примусове стягнення, з нього, коштів, в розмірі 10 312,48 грн., та постанову про арешт майна (автомобіля ) боржника.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 17.04.2015 року, було визнано протиправними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м.Києва Шевченка М.Р., щодо винесення постанови, про відкриття виконавчого провадження ВП № 46234623, від 29.01.2015 року, про стягнення з нього боргу за комунальні послуги, та постанови від 13.02.2015 року, про арешт майна (автомобіля) боржника, та скасовано вказані постанови.

Але, не дивлячись на ухвалу суду, про скасування постанов, державний виконавець Шевченко М.Р., 11.11.2015 року, вилучив його автомобіль, з двору будинку, в якому позивач проживає, вимагаючи сплатити 10 312,48 гри., та погрожуючи продати автомобіль. Оскільки, цей автомобіль був вилучений та державний виконавець погрожував продати автомобіль, він, непрацюючий пенсіонер, змушений був влізти в борги та сплатити, 17.11.2015 року, кошти, в розмірі 10 312,48 грн. Лише через рік, мені повернули автомобіль.

Таким чином, державний виконавець Шевченко М.Р., відкривши виконавче провадження № 46234623, на підставі заяви поданої неповноважним представником ОСББ «КУТ», не повернувши, на його неодноразові прохання, виконавчий лист стягувачу, всупереч ухвали Дарницького районного суду м.Києва, від 17.04.2015 року, не закрив виконавче провадження, як того вимагає законодавство, незаконно вилучивши автомобіль, вимагаючи та, шантажем, примусивши сплатити кошти, погрожуючи продати автомобіль, тим самим, завдав , позивачу, матеріальну шкоду, в розмірі 10 312,48 грн.

Крім того, як стверджує позивач, що кошти в розмірі 10 312,48 грн., за період з 17.11.2015 року, в результаті інфляції, втратили свою цінність, свою покупну здатність. А тому, відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, він має право на відшкодування шкоди, з урахуванням інфляційних втрат, за весь час, з 17.11.2015 року по 01.10.2018 року, а також, 3% річних . Станом на 01 жовтня 2018 року, разом, ця сума становить 15 175,90 грн., згідно розрахунку (10312,48 грн. + 3974,42

грн. + 889,00 грн.)

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомленні належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справ, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС м.Києва Шевченко М.Р., виніс постанову від 29.01.2015 року, про відкриття виконавчого провадження ВП № 46234623, про примусове стягнення ОСОБА_1 коштів в розмірі 10 312,48 грн., та постанову про арешт майна (автомобіля ) боржника.

Позивач сплатив вказані кошти, шо підтверджується квитанцією №4954 від 17.11.2015 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 17.04.2015 року, було визнано протиправними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м.Києва Шевченка М.Р., щодо винесення постанови, про відкриття виконавчого провадження ВП № 46234623, від 29.01.2015 року, про стягнення з нього боргу за комунальні послуги, та постанови від 13.02.2015 року, про арешт майна (автомобіля) боржника, та скасовано вказані постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Отже, при вирішенні зазначених спорів суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Станом на день розгляду вказаної справи сплачені гроші позивачу не повернуто.

В силу приписів ст.ст. 1, 2, 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» органи державної виконавчої служби є органами державної виконавчої влади, а державні виконавці - посадовими особами цих органів. Вказаний статус виконавчої служби та державних виконавців зумовлює обов`язок останніх дотримуватися приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України стосовно дій виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, цивільну відповідальність перед позивачем має нести головний державний виконавець, який допустив порушення в процесі виконання рішення суду, внаслідок яких позивач поніс майнову шкоду у розмірі 10312,48 грн.

Саме неправомірним рішенням виконавчої служби завдано майнової шкоди позивачу, а тому завдана йому майнова шкода у розмірі 10312,48 грн., в результаті неправомірного рішення має бути відшкодованою в повному обсязі особою, яка її завдала, а саме старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м.Києва Шевченко М.Р., за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. 170 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 п. 3 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В силу ст. 22 ЦК України, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі зменшенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) має право на їх відшкодування збитків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, вищенаведені норми Конституції України та положення Законів України визначають, що матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Що стосується стягнення з відповідача пені, 3 % річних та суми інфляційних збитків, слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та принципом диспозитивності цивільного судочинства щодо розгляду справи у межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та, виходячи із загальної суми боргу, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача 889,00 грн. 3% річних та 3974,42 грн. інфляційних витрат за невиконання ухвали суду.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач в силу Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок Держави.

З огляду на вищевикладене на підставі ст.ст. 3, 56 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Державної казначейської служби України, третя особа ОСББ «Кут» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 10312,48 грн., 889 грн. 3 % річних та 3974,42 грн. 35 коп. інфляційних витрат, а всього 15175 грн. 90 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: