Справа № 204/2485/20
Провадження № 2/204/1048/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових осіб органів досудового слідства та прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати дії ГУНП в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області незаконними і такими, що завдали ОСОБА_1 моральної шкоди через бездіяльність їх підлеглих підрозділів та працівників при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 002966 від 17.10.201 року та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 18 000 гривень, на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що у жовтні 2017 року він звернувся до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінально правопорушення, в якій зазначав про те, що у проекті землеустрою депутата Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Горб І.Ф. можливо містяться підроблені погоджувальні підписи. За заявою Позивача, 17 жовтня 2017 року слідчим відділом Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002966 та відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України. З моменту відкриття кримінального провадження уповноважені особи Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та Дніпропетровські місцевої прокуратури №2 належним чином не виконують свої службові обов`язки для всебічного, повного та неупередженого дослідження усіх обставин кримінальної провадження та фактично ігнорують приписи Кримінального процесуального кодекс України. Зокрема, бездіяльність зазначених органів досудового розслідування виявляється в тому, що вони не реагують на численні звернення, клопотання, скарги Позивача. Позивач неодноразово вказував в своїх заявах й клопотаннях до прокурорів й слідчих про необхідність запобігти отриманню земельної ділянки з комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на підставі, можливо, підроблених документів. Але в порушення процесуальних строків вказаних у вказівках процесуального керівника прокурора ОСОБА_2 Ю.Ю, свідок був допитаний лише через 9 місяців. На допит він підтвердив твердження Позивача, що не надавав погоджувальних підписи громадянину ОСОБА_3 , а у серпні 2018 року слідчим було вилучено проект відводу землі громадянина ОСОБА_3 й стало відомо, що в ньому присутні погоджувальні підписи від імені померлої родички свідка, яка на момент підписання даного акту була півтора роки як мертва. Ігноруючи звернення Позивача, 07 вересня 2018 року кримінальне провадження № 002966 було закрито у зв`язку з відсутністю доказів. На думку Позивача, причиною відсутністю доказів у кримінальному провадженні стало саме бездіяльність органів досудового розслідування, оскільки слідчі дії щодо збирання та дослідження доказів не вчинялися. Внаслідок, небажання органів досудового розслідування розслідувати злочин, 06 вересня 2018 року проект землеустрою громадянина ОСОБА_3 було погоджено постійною комісією Дніпровської міської ради й 19 вересня 2018 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у власність громадянину ОСОБА_3 на підставі можливо підроблених документів, чим завдало позивачу шкоди у вигляді порушених прав й законних інтересів на дану земельну ділянку. Після скарги Позивача до народного депутата України кримінальне провадження, було поновлено. Проте навіть після поновлення кримінального провадження, бездіяльність, уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури продовжувалась. Бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування і прокуратури, яка оскаржувалась Позивачем в судовому порядку. 14 листопада 2018 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було винесено ухвалу у справі № 200/18129/18, відповідно до якої скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органів досудового слідства було задоволено та зобов`язано слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якого знаходиться кримінальне провадження №0002966, протягом доби з дня отримання ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 жовтня 2018 року, 18 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, про розгляд яких винести вмотивовані постанови. Також, відповідно до цієї ухвали групу прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, які здійснюють процесуальний нагляд за кримінальним провадженням №0002966, зобов`язано протягом доби з дня отримання копії цієї ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 23 жовтня 2018 року, про розгляд яких винести вмотивовані постанови. 20 жовтня 2018 року постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Позивача було залучено до кримінального провадження №0002966 в якості потерпілого. Проте, 22 жовтня 2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 винесено постанову про скасування постанови про визнання його потерпілим. Вважаючи, таку постанову прокурора необгрунтованою та незаконною, Позивач звернувся до суду зі скаргою на постанову про скасування постанови про визнання потерпілим. Так, 09 листопада 2018 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/17520/18 було винесено ухвалу, згідно з якою постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Захаренка А. О. про скасування постанови про визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0002966 скасовано. Позивач звертає увагу суду, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002966 прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Саєнко Ю.Ю. ще в листопаді 2017 року надав вказівки слідчому Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виконати слідчі дії, серед яких допитати в якості свідка ОСОБА_3 . Однак, зазначена слідча дія уповноваженими особами СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не була вчинена по теперішній час.

У зв`язку з цим, 10 грудня 2018 року Позивач звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по кримінальному провадженню №0002966 з клопотанням про проведення перевірки дотримання процесуальних строків та перевірку невиконання вказівок процесуальних керівників, просив провести слідчі дії. Але це клопотання не було розглянуто. Внаслідок чого, Позивач звернувся до суду зі скаргою про зобов`язання органу досудового слідства вчинити слідчі дії. 21 грудня 2018 року зазначену скаргу було розглянуто слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 200/20063/18) та винесено ухвалу, відповідно до якої зобов`язано відповідного прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 з часу отримання цієї ухвали протягом 3-х днів розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року та у той же строк надати заявнику відповідь. 29 серпня 2019 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Саєнко Ю.Ю. було прийнято постанову про скасування постанови слідчого про залучення як потерпілого ОСОБА_1 , по кримінальному провадженні №0002966. Тобто уповноважені особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 повторно намагалися скасувати постанову слідчого про залучення ОСОБА_1 як потерпілого у кримінальному провадженні, але данні дії суперечать процесуальному законодавству. 07 жовтня 2019 року за розглядом скарги Позивача на згадану постанову прокурора, слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу, якою скаргу Позивача задоволено та постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Саєнко Ю.Ю. від 29 серпня 2019 року, якою скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Вдовіченка В.В. від 20 жовтня 2018 року про залучення ОСОБА_1 як потерпілого по кримінальному провадженню №0002966 скасовано. 02 вересня 2019 Позивач повторно звернувся до Шевченківського ВП ДВП ГУН в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно нього злочину передбаченого ч. 2 ст. 233 Кримінального кодексу України. Тривалий час він не міг дізнатися про результати розгляду його заяви. 25 вересня 2019 року, зателефонувавши до чергової частини відділу поліції, йому повідомили, що інформація про хід розгляд заяви й досі відсутня. Отже, посадові особи Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровськ області не виконали вимоги ст. 214 КПК України, не внесли відомості за його заявою в ЄРДР, у встановлений законом строк, у зв`язку із чим, він звернувся до слідчого судді зі скаргою. 01 жовтня 2019 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №932/14651/19 було винесено ухвалу, якою зобов`язано начальника СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести в ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 від 02 вересня 2019 року про вчинене кримінального правопорушення. 21 січня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №932/16136/19 було винесено ухвалу, якою постанову старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Антибури І. Є. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання його потерпілим у кримінальною провадженні № 002193 скасовано. В 2017 році, звертаючись до правоохоронних органів, Позивач, як особа, яка має статус учасника бойових дій, сподівався на справедливе, всебічне, повне та неупереджене розслідування обставин, які можливо мають ознаки кримінального правопорушення (підроблення документації із землеустрою), та захист його порушених прав. Однак Позивач зіткнувся з небажанням уповноважених осіб органів досудової розслідування та прокуратури виконувати свої службові обов`язки та виконувати приписи КПК України. Позивач вважає, що встановленою ухвалами слідчих суддів Бабушкінського та Кіровського районного судів м.Дніпропетровська бездіяльністю посадових осіб Шевченківського ВП ДВ ГУНП в Дніпропетровській області та Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 спричинено Позивачу моральні страждання, які виразилися у душевних переживаннях у зміні нормального життєвого ритму, що змушувало його прикладати додаткові зусилля для захисту своїх прав в суді, витрачати свій особистий час, а також час, відведений для відпочинку і роботи. Для поновлення своїх порушених прав, розмір моральної шкоди Позивач оцінив у 18 000 гривень. Також, розмір та наявність моральної шкоди Позивач обгрунтовує душевними стражданнями та переживаннями, пережитими у зв`язку із затягуванням досудового розслідування за його заявами, неповноти та поверховості досудового розслідування збоку працівників правоохоронних органів, яке негативно вплинуло на нього. Зазначені обставини впливають на моральний стан і викликають великі душе страждання через зневірення у дієздатність правоохоронної системи України, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 12.05.2020 року, а також відповідачам було направлено копію позовної заяви із додатками.

Представник відповідача ГУНП в Дніпропетровській області, 01.06.2020 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій не погодився з позовними вимогами у зв`язку з їх необґрунтованістю, та зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дій ГУНП протиправними мають розглядатися відповідно до ч.2 ст.2 КАС, адміністративними судами у порядку адміністративного судочинства; окрім того, зазначив, що ГУНП як юридична особа не проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002966, оскільки воно здійснювалося старшим слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП капітаном поліції Антибурою І.Є., який, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, є самостійною процесуальною особою, яка здійснює свої повноваження відповідно до вимог чинного законодавства та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Крім того, ОСОБА_1 , обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди, не надав до суду жодного доказу спричинення моральних страждань, яких він зазнав у зв`язку з незаконними, на його думку, діями посадових осіб органів досудового розслідування у сумі 18 000 грн., підсумовуючи зазначене, прохав відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Державної казначейської служби, 16.06.2020 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій не погодився з позовними вимогами у зв`язку з їх необґрунтованістю, зазначивши, що Позивачем не надано доказів порушення ДКС України прав позивача, окрім того, звертав увагу суду, що державні органи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями коштами, які є в їх розпорядженні. Держава не відповідає за зобов`язаннями державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають за зобов`язаннями держави. Таким чином, Державна казначейська служба України не уособлює собою Державу Україна, а його рахунки не уособлюють собою Державний бюджет. Завдана шкода відшкодовується не безпосередньо органами державної влади або органами місцевого самоврядування з рахунків, відкритих для забезпечення діяльності юридичної особи (бюджетної установи), а за рахунок коштів Державного бюджету Державним казначейством України в порядку, встановленому чинним законодавством. Тобто відшкодування коштів здійснюється з Державного бюджету через органи казначейства. Окрім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, у зв`язку з чим просив суд відмовити у позові.

Представник відповідача Прокуратури Дніпропетровській області, 23.06.2020 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій не погодився з позовними вимогами у зв`язку з їх необґрунтованістю, зазначає, що єдиним суб`єктом, якому завдано шкоди від дій невстановленої особи/осіб у вигляді шахрайського заволодіння комунальним майном - земельною ділянкою пл.0,0594 га за підробленими документами, є територіальна громада м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Прямої матеріальної, моральної чи фізичної шкоди діями невстановлених осіб ОСОБА_1 не завдано, оскільки він не був власником вищезазначеної земельної ділянки, вона не перебувала в його користуванні чи володінні. Фактично позивач як на підставу позовної вимоги про відшкодування йому моральної шкоди посилається на факти оскарження ним рішень та дій слідчих і прокурорів слідчому судді та результати такого оскарження, що не свідчить про безумовне заподіяння йому моральної шкоди, позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою, у зв`язку з чим, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 17.06.2020 року, 22.06.2020 року та 06.07.2020 року було надано суду письмові відповіді на відзиви кожного відповідача, у яких він спростовує доводи та міркування відповідачів та наполягає на задоволенні позову та зазначає, що Позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність Відповідача-2, а бажає лише захистити свої особисті немайнові права, які передбачені нормами цивільного законодавства України, тому розгляд позовної заяви ОСОБА_1 повинен відбуватися саме в порядку цивільного судочинства; також, звертає увагу суду на те, що Позивачу було завдано як майнової так і моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що також було встановлено рішеннями (ухвалами) слідчих суддів й першою дисциплінарною палатою ВРП, а моральної шкоди Позивач зазнав внаслідок необхідності оскарження дій (бездіяльності) слідчого або прокурора, для чого Позивачу доводилось, прикладати значних зусиль, а саме порушувати нормальні життєві зв`язки й витрачати робочий час на отримання відповідних рішень (постанов) органів досудового слідства та прокуратури, відвідувати юридичні консультації, приймати участь у судовому процесі, а це, в свою чергу, величезний проміжок часу, від двох тижнів до декількох місяців, з урахуванням наведеного, наполягав на задоволенні позову, з підстав викладених у позові та відповідях на відзиви.

Також, 10.07.2020 року, позивачем було надано суду розрахунок розміру моральної шкоди.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінально правопорушення, в якій зазначав про те, що у проекті землеустрою депутата Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Горб І.Ф. можливо містяться підроблені погоджувальні підписи.

11.10.2017 слідчим відділенням Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0002966 за ч.1 ст. 358 КК України.

07 вересня 2018 року кримінальне провадження № 002966 було закрито у зв`язку з відсутністю доказів.

06 вересня 2018 року проект землеустрою громадянина ОСОБА_3 було погоджено постійною комісією Дніпровської міської ради і 19 вересня 2018 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у власність громадянину ОСОБА_3

20 жовтня 2018 року постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Позивача було залучено до кримінального провадження №0002966 в якості потерпілого. Проте, 22 жовтня 2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 винесено постанову про скасування постанови про визнання його потерпілим.

14 листопада 2018 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було винесено ухвалу у справі № 200/18129/18, відповідно до якої скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органів досудового слідства було задоволено та зобов`язано слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якого знаходиться кримінальне провадження №0002966, протягом доби з дня отримання ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 жовтня 2018 року, 18 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, про розгляд яких винести вмотивовані постанови. Також, відповідно до цієї ухвали групу прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, які здійснюють процесуальний нагляд за кримінальним провадженням №0002966, зобов`язано протягом доби з дня отримання копії цієї ухвали розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 23 жовтня 2018 року, про розгляд яких винести вмотивовані постанови.

09 листопада 2018 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 200/17520/18 було винесено ухвалу, згідно з якою постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Захаренка А. О. про скасування постанови про визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0002966 скасовано.

10 грудня 2018 року Позивач звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по кримінальному провадженню №0002966 з клопотанням про проведення перевірки дотримання процесуальних строків та перевірку невиконання вказівок процесуальних керівників, просив провести слідчі дії. Але це клопотання не було розглянуто. Внаслідок чого, Позивач звернувся до суду зі скаргою про зобов`язання органу досудового слідства вчинити слідчі дії.

21 грудня 2018 року зазначену скаргу було розглянуто слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 200/20063/18) та винесено ухвалу, відповідно до якої зобов`язано відповідного прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 з часу отримання цієї ухвали протягом 3-х днів розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року та у той же строк надати заявнику відповідь.

У ході досудового розслідування було встановлено, що 25.06.2018 невстановлена особа, завідомо знаючи про те, що у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 наявні підроблені документи, надала вказані підроблені документи до Дніпропетровської міської ради Дніпропетровської області (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75), з метою отримання у власність вказаної земельної ділянки.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001105 від 10.05.2019 із попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

17.07.2019 до СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП надійшов рапорт слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП, про те, що під час розслідування кримінального провадження № 0002966 від 11.10.2017, було встановлено, що 25.06.2018 невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила територіальній громаді м.Дніпра матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.07.2019 за №00001622, з попередньою кваліфікацією - ч. 1 ст. 190 КК України.

29 серпня 2019 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Саєнко Ю.Ю. було прийнято постанову про скасування постанови слідчого про залучення як потерпілого ОСОБА_1 , по кримінальному провадженню №0002966.

07 жовтня 2019 року за розглядом скарги Позивача на згадану постанову прокурора, слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу, якою скаргу Позивача задоволено та постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Саєнко Ю.Ю. від 29 серпня 2019 року, якою скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Вдовіченка В.В. від 20 жовтня 2018 року про залучення ОСОБА_1 як потерпілого по кримінальному провадженню №0002966 скасовано.

30.08.2019 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002966 громадянина ОСОБА_1

09.11.2019 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка І. Ю. скасовано постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Саєнко Ю.Ю. про позбавлення статусу потерпілого.

02 вересня 2019 Позивач повторно звернувся до Шевченківського ВП ДВП ГУН в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно нього злочину передбаченого ч. 2 ст.233 Кримінального кодексу України.

01 жовтня 2019 року слідчим суддею Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська у справі № 932/14651/19 було винесено ухвалу, якою зобов`язано начальника СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести в ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 від 02 вересня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002193 від 05.10.2019 з попередньою кваліфікацією - ч. 1 ст. 233 КК України.

Кримінальні провадження №0002966, №0000110 №00001622, №00002193 об`єднано під єдиним номером №0002966.

21 січня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №932/16136/19 було винесено ухвалу, якою постанову старшого слідчого С Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Антибури І. Є. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 002193 скасовано.

Встановлено, що Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 забезпечується нагляд за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0002966, розпочатого 11.10.2017, яке здійснюється СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190, ч.1 ст.233 КК України, щодо 1) факту внесення невстановленою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів - проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,0594 г за адресою: АДРЕСА_1 , який кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України; 2) факту використання невстановленою особою завідомо підроблених офіційних документів шляхом надання їх до Дніпровської міської ради, який кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України; 3) факту заволодіння комунальним майном - земельною ділянкою площею 0,0594 г по АДРЕСА_1 , чим завдано шкоди власнику - територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, який кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України; 4) факту незаконної приватизації комунального майна - земельної ділянки по АДРЕСА_1 , який кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.233 КК України.

Відповідно до довідки СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню від 27.05.2020 року №802/324, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002966 залучено до провадження в якості потерпілого та допитано ОСОБА_1 , допитано в якості свідка ОСОБА_4 . До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська направлено клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають (або можуть перебувати) у володінні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у м.Дніпро, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна 29А, а саме оригінал проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки з кадастром номером №:07:392:0006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Отримано ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастром номером №:07:392:0006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено вказані документи. Допитано в якості свідка ОСОБА_5 14.03.2019 призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою встановлення, ким виконано підпис від імені ОСОБА_6 у акті № 301212 встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі. Додатково допитана в якості свідка ОСОБА_5 . Пред`явлено для впізнання за фотознімками ОСОБА_3 свідкові ОСОБА_5 , у ході якого остання його не впізнала. 02.04.2019 надано доручення у порядку ст. 40 КПК України на допит в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 02.04.2019 надано доручення у порядку ст. 40 КПК України на встановлення місцезнаходження ОСОБА_10 та зобов`язання його явкою до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. 04.04.2019 направлено запит приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального Літаш І.П. з метою надання копій документів, на підставі яких було здійснено реєстрацію договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ) від 06.11.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . Допитано в якості свідка ОСОБА_12 , яка на підставі ст. 8 Закону України «Про нотаріат» відмовилась надавати свідчення з приводу укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. 08.04.2019 надане доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення та допит в якості свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_13 . Допитано в якості свідка ОСОБА_14 07.05.2019 призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою встановлення вартості земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на момент вчинення злочину. 10.06.2019 повторно призначено судову почеркознавчу експертизу. Однак питання експертом не вирішені так як немає необхідної кількості зразків підписів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 11.06.2019 надане доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою допиту в якості свідка ОСОБА_7 , допиту в якості свідка ОСОБА_8 , допиту в якості свідка ОСОБА_9 , встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , допиту в якості свідка ОСОБА_5 , направлення запиту до Державної прикордонної служби України. 14.08.2019 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська спрямовано клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до договору купівлі-продажу вказаної земельної під № 1567 від 06.11.2018 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , який посвідчено приватним нотаріусом Літаш І. П., які перебувають у володінні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Літаш 1. П., за адресою АДРЕСА_2 з можливістю вилучення завірених копій документів, на підставі яких було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І. П. № 1567 від 06.11.2018. 12.12.2019 призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою встановлення вартості земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на момент вчинення злочину. 11.02.2020 надане доручення у порядку ст. 40 КПК України на допит в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 та зобов`язати його явкою до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. На даний час до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська спрямовано клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до договору купівлі-продажу вказаної земельної під № 1567 від 06.11.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 .

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні наразі триває.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п.9 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Приписами ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на деліктній відповідальності, положення ст.23 ЦК України при розгляді спорів про відшкодування моральної (немайнової) мають застосовуватися з урахуванням приписів ст.1167 цього Кодексу - для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, тобто, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, противоправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і противоправною поведінкою заподіювача та вина.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 та Верховного Суду від 15 травня 20119 року у справі №61-8279ск19.

Зважаючи на те, що підставою для відшкодування шкоди позивач зазначив бездіяльність правоохоронних органів в частині неналежного виконання своїх службових обов`язків, пов`язаних з неналежним розслідуванням кримінальної справи за його заявою і неналежне реагування на його скарги, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст.1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно із п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Проте, позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою.

Самі по собі факти неправомірності певних дій чи бездіяльності за відсутності доведеного факту наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Наявність такої шкоди відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу, підлягає доведенню особою, що порушує питання про її відшкодування.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167, 1173, 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дій чи бездіяльності органу дізнання, досудового слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст. 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій ст. 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Крім того, ч.6 ст.82 ЦПК України встановлено виключний перелік рішень суду кримінальної юрисдикції, які є обов`язковими для суду. Такими рішеннями є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Вказані рішення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому, частина 7 цієї статті містить застереження про те, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками правоохоронних органів процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд також при розгляді справи №233/2582/17. Так, у постанові від 11.04.2018 суд зазначив, що лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Крім того, суд зазначив, що наявність судового рішення щодо визнання незаконної бездіяльності слідчого безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 199/1478/17 суд дійшов висновків, що оскарження позивачем дій прокурора свідчать про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України. Сам факт зобов`язання ухвалою суду вчинити певні дії згідно з вимогами КПК України не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Також, в ухвалі Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №641/2328/17, постановленій у порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, підтверджено висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Отже, такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, є предметом оскарження відповідно до вимог КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В ході розгляду справи позивач надав докази оскарження дій та рішень слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, що свідчить про реалізацію ним процесуальних прав, визначених ст. 303 КПК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано доказів, що бездіяльністю службових осіб прокуратури Дніпропетровської області, ГУНП у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України йому було заподіяно моральну шкоду.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно прецендентної практики Європейського суду з прав людини, пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року).

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності незаконною та стягнення заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 18000,00 грн. є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимим доказами, та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням тих обставин, що позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.16, 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 12,13,15,16,19,141,274,276,277 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових осіб органів досудового слідства та прокуратури відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В. Токар