КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/830/20
Провадження № 2/488/978/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщева Л.І.,

за участю секретаря - Тузова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить:

1) визнати частки співвласників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у спільному сумісному майні - в квартирі АДРЕСА_1 , рівними, по 1/6 частині за кожним;

2) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3) визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, 10 травня 1995 року на її сім`ю, яка на той час складалася з шести осіб, а саме: з її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_2 , її рідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , її, ОСОБА_1 , та її дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , було видано свідоцтво про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала їм на праві спільної (сумісної) власності. Ідеальні частки співвласників виділені не були.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_6 . На випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Спадщину на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилась після його смерті, прийняв батько спадкодавця ОСОБА_5 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вважав себе таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право спільної (сумісної) власності, та 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яку останній вважав що успадкував після смерті свого сина ОСОБА_6 .

Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємиця першої черги за законом, дружина - ОСОБА_2 , від спадщини відмовилась на користь позивача, дочки спадкодавця.

Позивач, у встановлений законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та брата.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/6 частку спірної квартири.

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата їй було відмовлено. Відмову вмотивовано тим, що нею, як спадкоємицею другої черги, не доведено факт прийняття спадщини після смерті брата, окрім того, вищезазначене спадкове майно знаходиться у спільній сумісній власності декількох осіб, і частки співвласників не визначені.

Тобто, для оформлення спадкових прав, позивачу необхідно по перше: визнати частки співвласників у спільному сумісному майні - в квартирі АДРЕСА_1 , рівними, по 1/6 частині за кожним, та по - друге: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі відкладеного та через неможливість в позасудовому порядку вирішити виниклий спір, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі також в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.24).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право спільної (сумісної) власності (а.с.28), та 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_5 успадкував після смерті свого сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) (а.с.22).

Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_2 , яка від спадщини відмовилась на користь позивача, та його дочка ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла.

Позивач у встановлений законодавством строк звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Якушевої О.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та брата.

29 травня 2019 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/6 частку спірної квартири (а.с.34-35).

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата позивачу було відмовлено.

Відмова була вмотивована тим, що по - перше, позивачем не доведений факт прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_6 , згідно ст. 1261 ЦК України, по друге, квартира АДРЕСА_1 , в цілому належить на праві спільної сумісної власності шести особам, зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , і двоє із співвласників померли. Частка спадкодавця ОСОБА_6 у спадковому спільному сумісному майні не відома, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

В силу ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Відповідно ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави визначити, та враховуючи ті обставини, що між співвласниками спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не було досягнуто домовленості щодо іншого розміру часток, які належать їм на праві спільної сумісної власності, частки співвласників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 є рівними, у розмірі 1/6 частини за кожним, що відповідатиме засадам рівності часток співвласників у спільній сумісній власності.

Згідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", п. 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/ 0 / 4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" в разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р. застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі і щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом і т.д. Отже, в даному конкретному випадку необхідно керуватися нормами ЦК УРСР в редакції 1963р. (в частині спадкування ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 )

Згідно з вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції ЦК 1963р. діями, що свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, є: фактичний вступ заявника в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців від дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього терміну в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, таким чином факт отримання або не отримання спадкодавцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права власності (п. 1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування)

Таким чином, наявні в матеріалах цивільної справи документи об`єктивно підтверджують факт прийняття ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його правомірність володіння, користування спадковим нерухомим майном у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються в судовому порядку.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як надані позивачем докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та беручи до уваги ту обставину, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом, та доведений факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та те, що остання є такою, що прийняла спадщину, вступивши фактично в управління та володіння спадковим майном, вказують на те, що спадкові права позивача підлягають судовому захисту, враховуючи фактичні обставини даної справи, та те, що вона позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.

Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати частки співвласників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у спільному сумісному майні - в квартирі АДРЕСА_1 , рівними, по 1/6 частині за кожним.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті його сина - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_9 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Л.І. Селіщева