Справа № 539/804/18
Провадження № 2/539/80/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Павличенко О.А.,

з участю : представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

В позові вказав, що 28.03.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу гроші в сумі 180 000 грн., що еквівалентно 15 000, 00 доларів США, з зобов`язанням повернення грошових коштів у розмірі еквівалентному у договорі сумі доларів США (за курсом НБУ) до 28 березня 2015 року.

Позичальником було надано позикодавцю відповідну розписку від 28.03.2014 року про отримання ним зазначених коштів.

Але відповідно до встановленої дати у договорі позики, боржник ОСОБА_3 до 28.03.2015 року отримані кошти так і не повернув.

Таким чином, у відповідача ОСОБА_3 з 28.03.2015 р. виникла прострочена заборгованість у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Разом з тим, п.1.5. та п. 3.1. договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% за кожен день прострочення. Тобто, станом на дату складання цієї заяви, боржник ОСОБА_3 окрім суми основного боргу, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі: 1126 днів * 1% = 1126%. Що становить 11.26*15 000$ = 168 900 $ (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот доларів США)

Тож, станом на дату складання позовної заяви (03.02.2018р.), відповідно до офіційного курсу НБУ (27 грн. 86 коп. за 1 долар) щодо долара США: розмір основного боргу становить 15 000$ * 27,86 = 417 900 ( чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот ) грн.

розмір штрафу за несвоєчасне виконання умов договору становить 168 900 $ *27,86 = 4 705 554 (чотири мільйони сімсот п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири ) грн. Разом 5 123 454 грн.

Всього, станом на дату складання позовної заяви, борг відповідача перед позивачем становить 5 123 554 ( п`ять мільйонів сто двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири гривні).

Оскільки на вимогу позикодавця про повернення йому суми коштів відповіді не отримано, кошти на сплачені, на контакт позичальник не виходить, та не надає будь-якої інформації стосовно повернення боргу, позикодавець вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Прохав суд : стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 417 900 ( чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот ) грн.; стягнути з відповідача на його користь суму штрафу за 1126 днів у розмірі 4 705 554 (чотири мільйони сімсот п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн., за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по поверненню позики за договором.

В свою чергу відповідач по справі ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики. Але ухвалою суду від 15.07.2020 року зустрічний позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду на підставі п.3.ч.1 ст.257 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що кошти позивачем ОСОБА_2 були передані відповідачу ОСОБА_3 в гривнях, однак визначено еквівалент в доларах США.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві на позов проти його задоволення заперечував, оскільки договір позики з ОСОБА_2 він не укладав.

Судом не вирішувалось питання щодо заочного розгляду справи, оскільки відповідачем ОСОБА_3 суду було надано відзив на позов, що згідно п.3 ч.1 ст. 280 ЦПК України унеможливлює проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, заслухавши представника позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 28.03.2014 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передав відповідачу гроші в сумі 180 000 грн., що на час укладання договору була еквівалентно 15 000 доларів США, з зобов`язанням повернення грошових коштів в строк до 28.03.2015 року (а.с.6). Отже, предметом позики є грошові кошти в національній грошовій одиниці України, а саме, в сумі 180 000 гривень, що було підтверджено в судовому засіданні і представником позивача.

Відповідачем ОСОБА_3 було надано відповідачу ОСОБА_2 відповідну розписку від 28.03.2014 року про отримання ним зазначених коштів (а.с.7).

Але відповідно до встановленої дати у договорі позики, боржник ОСОБА_3 до 28.03.2015 року отримані кошти так і не повернув.

Крім того, як вбачається із п.1.5 та п.3.1 договору позики, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% за кожен день прострочення.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

У даному випадку позивачем нараховано штраф в розмірі 4 705 554 грн., виходячи з 1126 днів прострочення повернення позики. З такими розрахунками позивача суд погодитись не може, оскільки кількість днів прострочення повернення позики насправді становить 1095 днів, а не 1126 днів, як рахує позивач, з огляду на те, що позика відповідачем повинна бути повернута 27.03.2015 року, а позивач звернувся в суд з даним позовом 26.03.2018 року, отже кількість днів прострочення становить 1095.

Таким чином, якщо відповідно до п.1.5 та п.3.1 договору позики, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% за кожен день прострочення, то 1% від 180 000 грн. становить 1 800 грн. З огляду на кількість днів прострочення повернення позики сума штрафу становить 1 971 000 грн. (1800 грн. х 1095 днів)

Суд враховує те, що сума штрафу, встановлена договором, а саме 1 971 000 грн. значно перевищує розмір суми позики, тобто розмір тих коштів, які було надано позивачем ОСОБА_2 відповідачу, а саме суму 180 000 грн.

За викладених обставин, враховуючи право суду зменшити розмір штрафу на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне, зменшити розмір штрафу до суми боргу по тілу позики, а саме до суми 180 000 грн.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28.03.2014 року в розмірі 360 000,00 грн., яка складається із: заборгованості за сумою позики 180 000, 00 грн. та штрафу в розмірі 180 000,00 грн.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 619,02 грн. судового збору (360 000 (180 000, 00 грн. +180 000, 00 грн.) грн. х 8 810 грн. / 5 123 554 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28.03.2014 року в розмірі 360 000 грн., яка складається із 180 000 грн. суми позики та 180 000 грн. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 619 грн. 02 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко