СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/68/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2020 р. скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати рішення та дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання неправомірними; скасувати повідомлення від 28.11.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 759/12722/19; зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого документа № 759/12722/19. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2019 р. отримав поштою зі Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомлення від 28.11.2019 р. про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (був відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків Боржника). Вважаює повідомлення від 28.11.2019 р. незаконним і таким, що підлягає до скасуванню, оскільки відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилась, просить скаргу розглянути у її відсутність.

Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєв С.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

За наведених підстав, враховуючи відповідні клопотання учасників справи, згідно вимог ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.257 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правові норми із наведенням мотивів їх застосування.

20.11.2019 р. після набрання рішенням суду законної сили Святошинським районним судом м. Києва в справі № 759/12722/19 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 5093,72 грн., моральної шкоди в сумі 6892,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 768,40 грн.

Згідно з повідомленням старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва С.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 28.11.2019 р. на підставі п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання мотивуючи тим, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч.1 ст.6 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» 1999р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Окрім того, відповідно до ст.ст.5,7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наділений досить широкими правами та обов`язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. Тобто державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, а саме його обов`язком є отримання ідентифікаційного коду через контролюючі органи.

А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3 ч. 3 ст. 11 даного Закону, надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача, самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номеру не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, повідомленням старшим державним виконавцям Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєвим С.В. виконавчий лист №759/12722/19 виданий Святошинським районним судом м. Києва, повернутий стягувачу без виконання, у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного коду боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у разі не зазначення ідентифікаційного коду боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про ідентифікаційний код боржника, а тому у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 28.11.2019 року старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича, «Про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання», а саме виконавчого листа № 759/12722/19 виданого Святошинським районним судом м. Києва 20.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 12754,12 гривень.

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа № 759/12722/19 виданого Святошинським районним судом м. Києва 20.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 12754,12 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Журибеда