Номер справи 623/939/19
Номер провадження 2/623/44/2020
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі цивільну справу № 623/939/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

06.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд встановити фактом, що має юридичне значення, ту обставину, що вона ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - проживала з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю без шлюбу з 1991 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за нею ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, модель НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , седан-В, рік випуску НОМЕР_4 , шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , дата реєстрації 24.10.2017 рікзареєстрованого за власника ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно судовий збір по справі в розмірі 384,20 грн. та 768,40 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, мешкає за вищевказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , з яким вона мешкала без реєстрації шлюбу з 1991 року по день його смерті останнього. В підтвердження вказаної вище обставини спільного проживання з ОСОБА_4 також додає довідку з місця проживання , підписану головою квартального комітету №17.Де вказано, що вони разом з померлим мешкали з 1991 року у цивільному шлюбі до самої смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Подружжя вело спільне господарство та мало спільне майно. Разом з померлим вони мешкали продовж значного часу,а саме з 1991 року, працювали разом в Ізюмському побутовому комбінаті. Вона працювала перукарем, завідуючою, чоловік працював водієм. Після оформленні пенсій вона продовжувала працювати перукарем в центрі по обслугованою пенсіонерів. Померлий після пенсії не працював, так мав певні труднощі здоров`я. До позову додає виписки з історії хвороби ОСОБА_6 з Ізюмської ЦМЛ , де вказаний діагноз, сердечно-судинна хвороба, цукровий діабет, гіпертонія , виписку з історії хвороби з Обласної клінічної лікарні з датою госпіталізації 18.04.2012 року по 25.04.2012 року , де йому була проведена операція ендокардіальної імплантації ЄКС 300. Додає квитанцію № 128КП16 на суму 6600 гривен, від 18.04.2012 року про сплату за електрокардіостимулятор. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання,ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна, для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та т.п. вона пояснює, що у них з чоловіком був спільний бюджет на протязі довгих років (з 1991 року по день смерті) вони вважали себе повноцінною сім`єю. Так 24.10.2017 року вони придбали з ОСОБА_4 автомобіль ЗАЗ-DAEWOOмодель НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , седан-В, № шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію та його дата видачі ( НОМЕР_6 , 24.10.2017 року). До матеріалів позову додає довідку та оцінку про вартість спірного майна ,що становить-61580,00 гривен, оцінювач- ОСОБА_7 - ТФ «Автолюбитель». Вартість її частки становить 30790 гривень. Відповідачі по справі в добровільному порядку не визнають її законних прав на частку авто. Тому я змушена звернутися до суду.З відповідачем по даній цивільній справі, померлий практично не спілкувався останнім часом були якісь непорозуміння. Хоча будучи підлітком відповідач ОСОБА_2 певний час(біля 20-ти років ) мешкав разом з нами, у неї були з ним цілково позитивні стосунки, лише після смерті чоловіка відносини погіршилися , з її житлового будинку ( де з 1991 року мешкав померлий) пропали документи на майно чоловіка ,що є в спадку (на частку в житловому будинку та земельну ділянку), гроші, їх фото з чоловіком. Вона вважає, що відповідач скористався ситуацією на похоронах (її розгубленістю, та горем). На цей час від відповідач ОСОБА_2 зухвало поводиться з нею, вона отримувала дзвінки на з погрозами та образами. Відповідачі начебто забули, що саме вона, одноособово займалася лікуванням та реабілітацією батька після операції. Доглядала його практично ,як дитину, взагалі і всього сумісного життя у них були довірливі , поважні стосунки. Так вони не реєстрували шлюб по-перше все відкладували, потім пішли на пенсію , були інші справи . Але вони мешкали як рідні люди (як сім`я) доглядали будинок, вели господарство , робили ремонти в будинку, користувалися городом та садком, виконували разом хатні роботи, сумісно купували за загальні кошти продукти харчування ,одяг,коли хворіли- ліки та таке інше. На вказаному авто вони разом з ОСОБА_4 здійснювали неодноразові поїздки,спільно відпочивали, їздили до друзів та таке інше. При такій ситуації, що вона не входить до кола спадкоємців відкритої спадкової справи, вона змушена звернутися до суду для доказу свого права на частку в авто. Мною також залучено до позову, інформація за №20 від 09.01.2019 року з територіального соціального обслуговання (надання соціальних послуг) Ізюмської міської ради про отриманні доходи за 2012-2017 рік , коли вона працювала перукарем. ОСОБА_4 не мав достатнього заробітку (окрім пенсії) для купівлі одноособово автомобіля. У неї ж була пенсія , та заробітня плата.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, в подальшому подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що його батько мешкав на квартирі у позивачки. Спільного будинку не було, ніколи він з нею не проживав. Машиною вони користувались регулярно. Машину купили за кошти батька. Батько займався купівлею-продажем автомобілів знімав житло у позивачки, тому, що у неї був гараж. Він жив з батьком на квартирі у ОСОБА_9 . Батько не бажав заважити його шлюбу, тому наймав житло. Його весілля святкували у будинку позивачки. Він лікував батька особисто возив в лікарню, оплачував лікування. Продав квартиру і за ці кошти придбав автомобіль.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 підтримав позичію відповідача

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_11 в подальшому в судове засідання не з`явились надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги заперечують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася 09.09.2019 року надала заяву про розгляд справи без її участі. З позовом згодна частково. Просить визнати право власності на 1/3 частину автомобіля в зв`язку з тим, що спадкоємцем є вона, її брат ОСОБА_2 та співмешканка батька ОСОБА_1 .

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сімейне законодавство, а саме ч.1, ч.2 ст.21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.74 СК України у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Суд встановив і сторони визнали, що з весни 1991 року по 22.10.2018 рік ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі, але разом проживали, вели спільне господарство, піклувались одне про одного, купували майно для спільного користування. З 1991 року сторони проживали разом в АДРЕСА_1 . Надані позивачем докази про спільне проживання з ОСОБА_4 в належному позивачці будинку (довідка з медичної установи, пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , довідка квартального виписки померлого з історій хвороби, квитанція на придбання ОСОБА_4 товару медичного характеру) є належними і достовірними і не спростовані відповідачем. Суд не погоджується з доводами ОСОБА_2 про сумнівність доказів, наданих позивачем, а саме пояснень, що батько наймав житло у ОСОБА_9 27 років.

Окрім того, відповідачем не надано до суду будь-яких доказів щодо доходів померлого ОСОБА_4 в період 1991-2018 років, у той час як позивачка ОСОБА_1 свої доводи про утримання сім`ї підтвердила письмовими доказами у вигляді: довідкок. Зазначені документи підтверджують витрати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 напридбання спірного автомобіля в 2017році. Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_14 , що вона ОСОБА_9 не знала, хоча весілля святкували племінника в її домі.

З 1991 року ОСОБА_4 мешкав з ОСОБА_1 у цивільному шлюбі до самої смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Подружжя вело спільне господарство і мало спільне майно відповідно до довідки голови квартального комітету № 17 ОСОБА_15 (а.с.10)

24.10.2017 року під час проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 придбали автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO модель НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , седан-В, № шасі НОМЕР_5 , бежевого кольору. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 право власності на автомобіль зареєстровано за ОСОБА_4 .(а.с. 22)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 від 23.10.2018 року та копією лікарського свідоцтва про смерть № 155 від 23.10.2018 року причина смерті внутрішньо мозковий крововилив у півкулю, субкортикальний. Гіпертонічна хвороба., яке отримала ОСОБА_1 23.10.2018 ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.9,13)

Відповідно виписок з історії хвороби № 9.5167 від 25.04.2012 року, № 2065/436 від17.04.2012, ОСОБА_4 хворів на атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, дифузний кардіосклероз, сахарний діабет. Зазначені виписки надані позивачем ОСОБА_1 (а.с.11,12)

Згідно квитанції № 128КП16 від 18.04.2012 року ОСОБА_4 був придбаний електрокардіостимулятор за 6600,00 гривень, який надала позивачка ОСОБА_1 (а.с.14)

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Мацокіною Н. О. заведена спадкова справа, однак оскільки між позивачкою та ОСОБА_4 не був зареєстрований шлюб за життя чоловіка, для прийняття спадщини підлягає встановленню факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 25.10.2018 року з заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_2 (а.с.73)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 вказала, що з ними проживав ОСОБА_2 до 28 років. Машину придбали 24.10.2017 року за спільні кошти. Вона була на пенсії та працювала до липня 2017 року, а чоловік ОСОБА_4 не працював, оскільки хворів та був на пенсії. У ОСОБА_4 був автомобіль ОСОБА_16 , але технічно поломаний, який чоловік продав приблизно в 1998-2000 роках. Жили вони в її будинку. Автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO вони придбали за 60000,00 гривень.

Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонерка, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , пояснила, що ОСОБА_17 разом з сином ОСОБА_18 прийшли жити до позивачки по АДРЕСА_1 . Жили вони разом з 1991 року. ОСОБА_1 піклувалася за ОСОБА_4 під час хвороби та піклувалася за ОСОБА_19 сином померлого. Вони придбали машину в 2017 році. ОСОБА_20 одружився і пішов з жінкою жити в квартиру ОСОБА_21 . Коли кували машину то жили вони у двох. ОСОБА_20 машиною не користувався. Шлюб вони не реєстрували. Машину купили за спільні кошти.

Свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонерка, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 пояснила що у 1991 році прийшов ОСОБА_22 з сином ОСОБА_20 жити до ОСОБА_23 жив у ОСОБА_24 до 28 років, поки не одружився. В 2012 році у ОСОБА_25 була операція на серці, від був хворобливим, йому не можна було нічого робити, нахилятися. ОСОБА_26 в 2018 році. Сусідка не знало, що вони були не одружені. Жили як сім`я. Хорошо жили. У 2017 році купили машину. ОСОБА_20 одружився і пішов. Машину придбали без ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_27 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 пояснив, що він проживав в цивільному шлюбі з донькою позивачки 6 років. Зі ОСОБА_4 він їздив купувати автомобіль. ОСОБА_28 та ОСОБА_4 жили вони в двох, в них були спільні фінанси, як у чоловіка та жінки. Він користувався автомобілем за проханням позивача звозити її до лікарні, на ринок та іншим справам. За які кошти купували авто покійний йому не пояснював. Вони все робили разом: купували речі, побутову техніку, продукти.

Свідок ОСОБА_29 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , працює на Хлібозаводі «Кулінічі» диспетчером готової продукції. Пояснила, що позивачка це її мама, а відповідачі це діти вітчима. Мама проживала зі ОСОБА_4 з 1991 року до смерті. Вели господарство, як подружжя з 12 років жив з ними ОСОБА_30 , поки не одружився. Мама працювала. Вітчим хворів була операція на серці в 2012 році, діабет. Під кінець життя вітчим захотів купити автомобіль і купили. Вона вважає, що гроші були зі спільного бюджету. З осені 2012 року померлий та його син посварилися. З`явився він коли батько сильно захворів. Вона не цікавилась, чому не зареєстрували шлюб. Померлий був зареєстрований по АДРЕСА_6 Заводській. За спільні кошти придбали автомобіль. Машину вибирав її чоловік та вітчим. Вони інколи користувались авто, дуже рідко. Збиралися оформити авто на двох,однак чому оформили на одного не знає.

Свідок ОСОБА_31 мешкає за адресою: АДРЕСА_7 пояснила, що ОСОБА_30 племінник, син її рідного брата ОСОБА_32 .. ОСОБА_1 не знає. Зі слів брата ОСОБА_4 вона знає, що він мешкав у жінки на квартирі. Спільного побуту не було. Займався машинами, торгував м`ясом, таксував була машина в нього. На пенсії займався перекупкою машин. Приїздив до неї сам або з дітьми. Жінку ніколи не привозив. У них були паї, отримують орендну плату. Він був фінансово забезпеченим, незалежним. Він давно розлучився. Один раз вона була в гостях у ОСОБА_33 , одруження ОСОБА_2 відмічали також у ОСОБА_1 , свадьба там була були гості чоловік 10.

Свідк ОСОБА_34 не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_8 . Пояснила, що ОСОБА_1 бачила кілька разів. ОСОБА_2 її чоловік, а ОСОБА_4 свекр. Проживав у ОСОБА_1 наймав собі житло. Був не в шлюбі. Займався машинами, мешкав з жінкою. Фінансово забезпечений, таксував, займався машинами, отримував пай. Хороший мужчина. Вечеряли у нього в кімнаті на свадьбі чоловік 10. Хоронила ОСОБА_4 ОСОБА_1 , оскільки чоловік дізнався пізно про смерть батька.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_35 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали в будинку по АДРЕСА_1 з 1991 року по день смерті ОСОБА_4 22.10.2018 року однією сімєю.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними бо шлюбним договором, що встановлено ч.1 ст.70 СК України.

В період проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ними був придбаний автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , седан-В, № шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію та його дата видачі ( НОМЕР_6 , 24.10.2017 року). Таким чином, цей автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеного автомобіля.

До спільної сумісної власності подружжя не належить майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В судовому засіданні відповідачем та його представником не доведено, що спірний автомобіль було придбано за надані померлим грошові кошти, оскільки суду не надано доказів, підтверджуючі ці факт.

Згідно з частиною четвертою статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі, проводиться в ідеальних частках. Суд встановив і сторони визнали, що ні позивач ні відповідачка не бажають отримувати грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля, тому суд визнає за кожною із сторін право власності на 1/2 частину автомобіля.

Приймаючи до уваги викладене,суд вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, слід встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ-DAEWOO модель НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , седан-В, № шасі НОМЕР_5 , придбаний під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за кожну позовну вимогу.

Керуючись ст. ст.12,13,76,77,81, 83,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля задовольнити.

Встановити факт, постійного проживання в м. Ізюмі Харківської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Ізюм, Харківської області з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1991 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO модель ТІЗ110 2005 року випуску, НОМЕР_8 : НОМЕР_9 бежевого кольору зареєстрованого за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі по 576,30 гривень з кожного.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Вступна та резолютивна частини рішення суду проголошені 15 липня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено згідно вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 17 липня 2020 року

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т.Д. Бєссонова