КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просила: визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю дітей - ОСОБА_4 за місцем її проживання; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що з 10.08.2012 року по 06.10.2017 року вона та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилися діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, а саме з травня 2019 року, їх спільні діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вказувала, що визначення місця проживання дітей разом із нею у судовому порядку зумовлено вчиненням відповідачем непоодиноких скандалів та домашнього насильства.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що за результатами проведення психологічного дослідження дітей рекомендовано протягом року утриматися від їх побачень з батьком, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2020 року позов задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_4 за місцем її фактичного проживання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 385 грн. 00 коп. та 3 800 грн. 00 коп. витрат на психологічну діагностику дітей. Повернуто ОСОБА_4 з державного бюджету судовий збір у розмірі 385 грн. 00 коп. (а.с. 74-77).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом процесуального права, просить рішення в частині стягнення з нього судових витрат за психологічну діагностику дітей у розмірі 3 800 грн. 00 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволення вказаних вимог відмовити.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині стягнення з нього вищенаведених витрат, оскільки інформаційні довідки психолога, за складання яких позивач сплатила 3 800 грн. 00 коп., не є належним доказом на підтвердження пред`явлених позивачем вимог про визначення місця проживання дітей (а.с. 79-82).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 92, 93).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 98, 99).

01.07.2020 року до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити, задоволенні апеляційної скарги та стягнути з відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 594 грн. 00 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише відповідачем і лише в частині задоволених вимог про стягнення судових витрат за психологічну діагностику дітей у розмірі 3 800 грн. 00 коп. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення судових витрат за психологічну діагностику дітей у розмірі 3 800 грн. 00 коп., відповідач зазначав, що інформаційні довідки психолога, за складання яких позивач сплатила 3 800 грн. 00 коп., не є належним доказом на підтвердження пред`явлених позивачем вимог про визначення місця проживання дітей.

Так, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У свою чергу, як передбачено вимогами ст. 160 ЦК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами 1,2 статті 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Таким чином, враховуючи те, що до предмету доказування у даній справі належать інтереси дітей, надані позивачем до суду інформаційні довідки ФОП ОСОБА_6 про психологічно-діагностичні консультації з дітьми, які містять інформацію про прихильність дітей до батьків та про стан їх здоров`я, є належними та допустимими доказами на підтвердження пред`явлених позовних вимог.

Крім того, незважаючи на те, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 178 ЦПК України заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи, зазнаються відповідачем у відзиві на позовну заяву, проте останній під час розгляду справи судом першої інстанції відповідних заперечень не надав та звернувся до суду з заявою про повне визнання позову.

Отже, враховуючи вищевикладене та положення ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за психологічну діагностику дітей у розмірі 3 800 грн. 00 коп., понесення яких останнім підтверджується актом про надання послуг № 39 від 07.09.2019 року та квитанцією № 14 від 07.09.2019 року (а.с. 19, 20).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також, слід зауважити, що позивач при розгляді справи судом апеляційної інстанції скористався правом на професійну правничу допомогу, уклавши договір з адвокатом, яким було підготовлено відзив на апеляційну скаргу та останній взяв участь у розгляді справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 644/5503/17 подання відзиву на апеляцію, яка лишилась без задоволення, є витратами на правову допомогу та відшкодовуються.

З урахуванням викладеного та враховуючи положення ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 594 грн. 00 коп., понесення яких позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3в від 25.06.2020 року та відповідною квитанцією.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу при апеляційному розгляді справи у розмірі 1 594 (одна тисяча п'ятсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 20липня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська