ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5494/16-ц Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: №22-ц/819/1016/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2019 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19", Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтех" (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою від 02 липня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив:

--- в задоволенні клопотання представника відповідача про часткове скасування заходів забезпечення позову відмовити;

--- дії представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" щодо неодноразового звернення до суду з заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову, з тих самих підстав, визнати зловживанням процесуальними правами;

--- застосувати до представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" заходи процесуального примусу у виді попередження;

--- клопотання представника відповідача про залучення третьої особи задовольнити. Залучити до участі у вказаній цивільній справі в якості третьої особи ОСОБА_3 ;

--- клопотання представника відповідача про витребування справи задовольнити. Витребувати з архіву Херсонського міського суду Херсонської області справу про адміністративне правопорушення № 666/6654/16-п.

В апеляційній скарзі скаржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" просить скасувати зазначену ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про часткове скасування заходів забезпечення позову та у частині щодо визнання дій представника відповідача ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19" зловживанням процесуальними правами й ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотанняТОВ "Пересувна механізована колонна № 19". При цьому скаржник послався на порушення норм процесуального права.

Зокрема, зазначив, що є помилковим висновок суду про ненадання заявником доказів того, що накладений арешт перешкоджає здійсненню господарської діяльності заявника. При цьому послався на те, що орендар, який користувався вказаними приміщеннями магазинів, відмовився від цього у зв`язку з їх арештом, арешт вказаних об`єктів негативно відображається на отримання товариством прибутків. Суд першої інстанції не врахував листа орендаря, який вимагає від товариства як орендодавця дій щодо скасування арешту на вказані приміщення, в іншому випадку зазначає, що ним договір оренди буде розірвано.

Також вказав, що не відповідає обставинами справи посилання суду на зловживання заявником своїми правами, що, на думку суду, виразилось у поданні клопотань з одними і тими ж самими обставинами та підставами. При цьому скаржник послався на наступне. У клопотанні про зміну заходу забезпечення позову від 24.04.2018 року скаржнику було відмовлено, оскільки суд не бачив правових підстав у розумінні ст.156 ЦПК України (зміна забезпечення позову). Скаржником було змінено процесуальні підстави та надано клопотання про часткове скасування заходу забезпечення позову (відповідно до ст.158 ЦПК України). Суд відмовив у задоволенні такого клопотання і мотивував це тим, що у висновку експерта не встановлено стан готовності об`єкта. Скаржник зробив нову оцінку ринкової вартості вказаного об`єкта, де зазначено серед іншого і стан готовності оцінюваного об`єкта, однак і в цей раз йому (скаржнику) було відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що ним не доведено порушення його прав. І вчетверте він звернувся з таким клопотанням про часткове скасування арешту, долучив до клопотання лист від орендаря, де останній просить скасувати арешт на орендоване майно, інакше він розірве договір оренди. Вказане доводить порушення його (скаржника) прав. Однак суд знову відмовив у клопотанні, пославшись на недоведення порушення його прав. Отже вказане свідчить, що у клопотаннях викладені нові обставини і вони мають на меті саме часткове скасування заходу забезпечення позову, а не якусь іншу мету, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що заходи процесуального примусу було застосовано до особи (представника скаржника), в діях якої відсутня вина у вказаному порушенні, оскільки всі зазначені клопотання було заявлено та підписано не представником товариства, а його директором, тобто самим товариством. Отже, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, в чому полягає протиправна поведінка саме представника товариства (скаржника).

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на такій підставі.

У справі встановлено таке.

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19", Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтех" на свою користь грошові кошти у сумі 975369,88грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП від 28.11.2015 року, та судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.

28.11.2015 року о 17:00 годині в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МАЗ 5336А5, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з її транспортним засобом ВМW Х5, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , чим порушив правила дорожнього руху та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.02.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України.

Власником автомобіля ВМW Х5, д.н. НОМЕР_2 є позивачка, а власником транспортного засобу МАЗ 5336А5, д.н. НОМЕР_1 товариство з обмеженою відповідальністю "ПМК -19". Оскільки винна у ДТП особа ОСОБА_2 під час розгляду адміністративної справи вказав, що перебуває в трудових відносинах з ТОВ "ПМК -19", позивачка з підстав, передбачених ст.ст.1172, 1187 ЦК України, вважає, що за шкоду, яка була завдана її майну повинно відповідати ТОВ "ПМК -19".

За договором оренди транспортного засобу від 11.05.2015 року ТОВ "ПМК -19" передало в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДТЕХ" транспортний засіб МАЗ 5336А5, д.н. НОМЕР_1 . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цей транспортний засіб перебував у законному користуванні ТОВ "ЄВРОБУДТЕХ", а тому позивачка пред`явила позов також і до нього.

Задля визначення розміру заподіяної їй шкоди позивачка звернулась з відповідною заявою до Херсонської торгово-промислової палати та 21.12.2015 року і їй було надано висновок з оцінки транспортного засобу за яким вартість матеріального збитку становить 1025369,88грн.

На момент звернення до суду страхова компанія АСК "ОМЕГА" вже сплатила позивачці оцінену шкоду в межах максимального розміру страхового відшкодування в розмірі 50000,00грн. Позивачка вважає, що має право на повне відшкодування спричинених їй збитків, а тому просила суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду (з врахуванням виплаченого страховою компанією відшкодування) в розмірі 975369,88грн.

На підставі викладеного просила задовольнити позов.

Також, позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона, з метою забезпечення позову, просила накласти арешт на наступне майно, яке належить на праві власності ТОВ "ПМК -19", а саме: нежитлові приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 117,2 кв.м; магазин, за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 542 кв.м; магазин, за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 794,9 кв.м, магазин, за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 1570,1 кв.м; магазин, за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 1031,3 кв.м; транспортний засіб МАЗ 533603 д.н. НОМЕР_3 ; транспортний засіб КАВЗ 3270 д.н. НОМЕР_4 ; транспортний засіб МАЗ 5336А5, д.н. НОМЕР_5 ; транспортний засіб МАЗ 5336 НОМЕР_6 , д.н. НОМЕР_1 .

Зазначила, що на момент здачі в оренду транспортних засобів ТОВ "ЄВРОБУДТЕХ", у ТОВ "ПМК-19" їх налічувалось 36 одиниць та за останні півроку через їх продаж залишилося лише 15 транспортних засобів, що, на її думку, є доказом ухилення відповідача ТОВ "ПМК-19" від відшкодування завданої їй шкоди. Забезпечення позову необхідно для запобігання відчуженню відповідачем майна, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 22.06.2016 року і призначено справу до судового розгляду на 20.09.2016 року о 10-30 год.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року, постановленої за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд ухвалив:

--- апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково;

--- ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2016 року скасувати і постановити нову;

--- заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково;

--- у забезпечення позову ОСОБА_1 у вказаній цивільній справі накласти арешт на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "ПМК-19" (73034, м. Херсон, вул. Кольцова, 57, ), заборонивши його відчуження, а саме:

нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 117,2 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м.

Суд апеляційної інстанції прийшов до свого вказаного висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "ПМК -19" та заборони його відчуження, а саме нежитлові приміщення та магазини, зазначені позивачкою, вартість яких загалом складає 955674,75грн, що співмірне з сумою невідшкодованих збитків, оскільки є підстави вважати, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) від 09.02.2018 року на підставі вказаного судового рішення суду апеляційної інстанції, зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні такі записи про арешт нерухомого майна:

щодо магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м запис від 08.09.2016 року за №16289629;

щодо магазину за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м запис від 08.09.2016 року за №16290256;

щодо магазину за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м запис від 08.09.2016 року за №16290591;

щодо магазину за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м запис від 08.09.2016 року за №16291013.

Протягом періоду часу з квітня 2018 року до листопада 2018 року ТОВ "ПМК -19" тричі (24.04.2018р, 31.05.2018р, 09.11.2018р) зверталось до суду з клопотаннями про скасування арешту на чотири вказані вище магазини й виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідні записи про арешт об`єкта нерухомого майна.

Зазначені клопотання, за виключенням наявних в кожному з них нових обставин, зводилися до наступного.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року у вказаній вище справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 117,2 кв. м; магазин за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 542 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794, 9 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1570, 1 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1031, 3 кв. м, що належать ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19" в межах суми стягнення у розмірі 975369, 88 грн.

Однак, при постановленні ухвали Апеляційний суд Херсонської області визначав вартість арештованих нерухомих об`єктів з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Оцінювання арештованих об`єктів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводилось на підставах технічних паспортів зазначених об`єктів, які в свою чергу видавались в момент введення зазначених приміщень в експлуатацію, а це 2006-2007 роки. В період з 2006 по 2016 роки ціна нерухомості неодноразово змінювалась у сторону збільшення ціни, крім того в період з 2007 по 2016 роки на зазначених об`єктах було проведено ремонти, які суттєво збільшили вартість зазначених об`єктів, тому ціна на зазначені об`єкти вказана з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, відповідно до яких вартість нерухомого майна не відповідає фактичній ціні зазначених об`єктів.

24.03.2018 року з метою визначення фактичної вартості одного з арештованих об`єктів було проведено експертну оцінку нежитлового приміщення, загальною площею 117,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку про вартість майна від 27.03.2018р зазначене нежитлове приміщення оцінено в 1488206 грн. Згідно висновку про вартість майна від 12.10.2018 року воно оцінено в 2062000,00грн. З урахуванням того, що ціна позову складає 975369,88 грн, а вартість нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 1488206 грн, а потім 2062000,00грн, заявник вважав, що накладення арешту на інші об`єкти нерухомого майна, а саме: магазин за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м, магазин за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м, магазин за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м та на магазин за адресою АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м, що належить заявнику, є безпідставними та такими, що суперечать положенням ч.3 ст.150 ЦПК України, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. На даний час об`єктом забезпечення позову є п`ять нежитлових приміщень, що позбавляє права відповідача вести повноцінну господарську діяльність з зазначеними нерухомими об`єктами, що в свою чергу негативно відображається на отриманні фінансових прибутків заявником ТОВ "Пересувна механізована колона №19".

Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2018р, від 19.06.2018р, від 09.11.2018р у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено. В апеляційному порядку зазначені ухвали не переглядались.

Наразі заявник ТОВ "ПМК-19" вчетверте звернувся 24.01.2019 року до суду з клопотанням про часткове скасування заходів забезпечення позову, а саме про скасування арешту на чотири вказані вище магазини й виключення з відповідного реєстру записи про арешт об`єкта нерухомого майна.

Зазначене клопотання, за виключенням наявних в ньому нових обставин, зводилося до наступного.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року у вказаній вище справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 117,2 кв. м; магазин за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 542 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794, 9 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1570, 1 кв. м, магазин за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1031, 3 кв. м, що належать ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19" в межах суми стягнення у розмірі 975369, 88 грн.

Однак, при постановленні ухвали Апеляційний суд Херсонської області визначав вартість арештованих нерухомих об`єктів з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Оцінювання арештованих об`єктів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводилось на підставах технічних паспортів зазначених об`єктів, які в свою чергу видавались в момент введення зазначених приміщень в експлуатацію, а це 2006-2007 роки. В період з 2006 по 2016 роки ціна нерухомості неодноразово змінювалась у сторону збільшення ціни, крім того в період з 2007 по 2016 роки на зазначених об`єктах було проведено ремонти, які суттєво збільшили вартість зазначених об`єктів, тому ціна на зазначені об`єкти вказана з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, відповідно до яких вартість нерухомого майна не відповідає фактичній ціні зазначених об`єктів.

З метою визначення фактичної вартості одного з арештованих об`єктів було проведено експертну оцінку нежитлового приміщення, загальною площею 117,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку про вартість майна від 12.10.2018 року зазначене нежитлове приміщення оцінено в 2062000,00грн. З урахуванням того, що ціна позову складає 975369,88 грн, а вартість нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 2062000,00грн, заявник вважав, що накладення арешту на інші об`єкти нерухомого майна, а саме: магазин за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м, магазин за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м, магазин за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м та на магазин за адресою АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м, що належить заявнику, є безпідставними та такими, що суперечать положенням ч.3 ст.150 ЦПК України, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. На даний же час забезпечення позову є неспівмірним із заявленою позивачем вимогою. Наразі об`єктом забезпечення позову є п`ять нежитлових приміщень, в той час, як відповідно до п.3 ст.150 ЦПК України (з урахуванням співмірності) достатньо визнати об`єктом забезпечення позову лише одне нежитлове приміщення загальною площею 117,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час зазначені нежитлові приміщення (магазини) знаходяться у оренді. У грудні 2018 року вони отримали листа від орендаря, в якому він вимагає зняти арешт з об`єктів нерухомого майна, або він буде вимушений розірвати договір оренди, що призведе до збитків скаржника.

Тобто, зазначив, що накладенням арешту на вказані магазини позабавляє його (відповідача) права вести повноцінну господарську діяльність з зазначеними нерухомими об`єктами, що в свою чергу негативно відображається на отриманні фінансових прибутків заявником ТОВ "Пересувна механізована колона №19". Скаржник вважає доцільним та правомірним залишити під арештом лише нежитлове приміщення загальною площею 117,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а щодо інших нежитлових приміщень частково скасувати захід забезпечення позову та відповідно вивести їх з об`єкту забезпечення позову.

Вказав також, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначалось, оскаржуваною ухвалою від 02 липня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив:

--- в задоволенні клопотання представника відповідача про часткове скасування заходів забезпечення позову відмовити;

--- дії представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" щодо неодноразового звернення до суду з заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову, з тих самих підстав, визнати зловживанням процесуальними правами;

--- застосувати до представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" заходи процесуального примусу у виді попередження;

--- клопотання представника відповідача про залучення третьої особи задовольнити. Залучити до участі у вказаній цивільній справі в якості третьої особи ОСОБА_3 ;

--- клопотання представника відповідача про витребування справи задовольнити. Витребувати з архіву Херсонського міського суду Херсонської області справу про адміністративне правопорушення № 666/6654/16-п.

Прийшовши до свого вказаного висновку, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що накладений арешт в порядку забезпечення позову будь-яким чином перешкоджає здійсненню господарської діяльності заявника. Також суд виходив з того, що подання скаржником вчетверте клопотання про часткове скасування заходів забезпечення позову, яке вже вирішувалося судом (ухвали суду від 27.04.2018 року, 19.06.2018 року, 12.11.2018 року), є прикладом систематичного зловживання процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні. Суд вважав, що подання численних аналогічних за змістом заяв про часткове скасування заходів забезпечення позову спрямовані на свідоме й невиправдане затягування судового процесу і що такі дії порушують права інших учасників. З урахуванням викладеного зазначені дії представника відповідача є підставою для застосування до нього заходу процесуального примусу, передбаченого ст.144 ЦПК України у виді попередження.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, оскільки до нього він прийшов, порушивши норми процесуального права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За положеннями ст.158 ЦПК України:

--- суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1);

--- клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше 5 днів з дня надходження його до суду (ч.2);

--- за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4);

--- ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена (ч.5);

--- відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ч.6).

У цій справі, як зазначено вище, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Тобто вказана процесуальна дія вчинена згідно ЦПК України в редакції, яка була чинна до 14 грудня 2017 року включно.

Відповідно до положень вказаного ЦПК України в зазначеній редакції:

--- забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.2 ст.151);

--- позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо (ч.1 ст.152);

--- у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.2 і 3 ст.152).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову: єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст.44 ЦПК України:

--- учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1);

--- залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (п.1 ч.2);

--- якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3);

--- суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4).

Згідно з п.1 ч.1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, попередження.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи і це зазначено в клопотанні про часткове скасування заходів забезпечення позову, в період з 2006 по теперішній час ціна нерухомості неодноразово змінювалась у сторону збільшення ціни, крім того у зазначений період на вказаних об`єктах було проведено ремонти, які суттєво збільшили їх вартість. 24.03.2018 року з метою визначення фактичної вартості одного з арештованих об`єктів було проведено експертну оцінку нежитлового приміщення, загальною площею 117,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку про вартість майна від 27.03.2018р зазначене нежитлове приміщення оцінено в 1488206 грн. А відповідно до висновку про вартість майна від 12.10.2018 року вказане нежитлове приміщення оцінено в 2062000,00грн.

З урахуванням того, що ціна позову складає 975369,88 грн, а фактична вартість нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 2062000,00грн, апеляційний суд вважає, погоджуючись при цьому з доводами скаржника, що накладення арешту на інші об`єкти нерухомого майна (чотири магазини), що належить заявнику, є безпідставними та такими, що суперечать положенням ч.3 ст.150 ЦПК України, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. На думку апеляційного суду залишення запобіжного заходу у вигляді арешту на вказані чотири магазини є зайвим, з огляду на надані докази щодо вартості нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що становить 2062000,00грн, та ціни позову (975369,88грн).

На даний час об`єктом забезпечення позову є, крім нежитлового приміщення, загальною площею 117,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ще й чотири зазначених магазини, що позбавляє права відповідача вести повноцінну господарську діяльність з зазначеними нерухомими об`єктами, що в свою чергу негативно відображається на отриманні фінансових прибутків заявником ТОВ "Пересувна механізована колона №19". Доказом цього є, зокрема, лист орендаря, який вимагає від товариства як орендодавця дій щодо скасування арешту на вказані приміщення, в іншому випадку зазначає, що ним договір оренди буде розірвано.

Отже, вказане свідчить про те, що накладений арешт на вказані чотири магазини в порядку забезпечення позову перешкоджає здійсненню господарської діяльності заявника, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд вважає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до представника відповідача заходу процесуального примусу, передбаченого ст.144 ЦПК України у виді попередження, оскільки, як вказано судом, подання скаржником вчетверте клопотання про часткове скасування заходів забезпечення позову, яке вже вирішувалося судом (ухвали суду від 27.04.2018 року, від 19.06.2018 року, від 12.11.2018 року), є прикладом систематичного зловживання процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні.

Так, за наслідком розгляду клопотання про зміну заходу забезпечення позову від 24.04.2018 року (а.с.9-11) ухвалою суду від 27.04.2018 року (а.с.43-45) скаржнику було відмовлено, оскільки суд не бачив правових підстав у розумінні ст.156 ЦПК України (зміна забезпечення позову).

Скаржником було змінено процесуальні підстави та надано клопотання від 16.05.2018 року (а.с.46-48) про часткове скасування заходу забезпечення позову (відповідно до ст.158 ЦПК України). Суд ухвалою від 19.06.2018 року (а.с.79-81) відмовив у задоволенні такого клопотання і мотивував це тим, що запропоноване нежитлове приміщення для накладення арешту в рахунок забезпечення позову не є гарантом реального виконання рішення, оскільки хоч і проведено оцінку його вартості, однак у висновку експерта не встановлено стан готовності об`єкта.

Скаржник зробив нову оцінку ринкової вартості вказаного об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (висновок про вартість майна від 12.10.2018 року), в якому, крім зазначення його вартості в 2062000,00грн, зазначено і стан готовності оцінюваного об`єкта, однак у задоволенні клопотання про часткове скасування заходу забезпечення позову від 09.11.2018 року (а.с.88-90) ухвалою суду від 12.11.2018 року (а.с.135-137) йому (скаржнику) знову було відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що ним не доведено порушення його прав, що накладений арешт перешкоджає здійсненню господарської діяльності.

І вчетверте він звернувся з таким клопотанням про часткове скасування арешту 24.01.2019 року, долучив до клопотання лист від орендаря, де останній просить скасувати арешт на орендоване майно, інакше він розірве договір оренди. І оскаржуваною ухвалою від 02.07.2019 року йому знову було відмовлено (а.с.139-143).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що у клопотаннях скаржника ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19", зокрема і в клопотанні від 24.01.2019 року викладені нові обставини і вони мають на меті саме часткове скасування заходу забезпечення позову. А тому відсутні підстави для висновку про наявність підстав для застосування до представника відповідача заходу процесуального примусу, передбаченого ст.144 ЦПК України у виді попередження.

Суд же першої інстанції на зазначене уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про відмову у частковому скасуванні заходів забезпечення позову та застосування до представника відповідача заходу процесуального примусу, передбаченого ст.144 ЦПК України у виді попередження, а тому з порушенням норм процесуального права.

Отже, відповідно до п.2 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, зважаючи на необхідність поновлення порушених прав ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19" в результаті зміни обставин після вжиття заходів забезпечення позову, на підставі положень ст.158 ЦПК України суд має відновити вказані права, скасувавши частково відповідні заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року, а саме скасувати арешт на зазначені чотири магазини та виключити з відповідних реєстрів відповідні записи про арешт вказаних магазинів. Крім того, слід скасувати оскаржувану ухвалу в частині визнання дій представника відповідача ТОВ "Пересувна механізована колонна № 19" зловживанням процесуальними правами та застосування до нього заходу процесуального примусу у вигляді попередження.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19", задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" про часткове скасування заходів забезпечення позову скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення клопотання.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно з забороною його відчуження, вжиті відповідно до ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2016 року, а саме на:

магазин за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м;

магазин за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 08.09.2016 року за №16289629 про арешт магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 542 кв.м.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 08.09.2016 року за №16290256 про арешт магазину за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 794,9 кв.м.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 08.09.2016 року за №16290591 про арешт магазину за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 1570,1 кв.м.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 08.09.2016 року за №16291013 про арешт магазину за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 1031,3 кв.м.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2019 року в частині визнання дій представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колонна № 19" зловживанням процесуальними правами та застосування до нього заходу процесуального примусу у вигляді попередження скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 16 липня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська