Справа № 274/1143/20
Провадження № 2/0274/1560/20
УХВАЛА

16.07.2020 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ДУ "Бердичівська виправна колонія (№70)" про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю працівниками органів влади у сфері виконання кримінальних покарань, -

В с т а н о в и в :

На розгляді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю працівниками ДУ "Бердичівська виправна колонія (№70)".

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява підлягає залишенню без руху враховуючи наступне.

Частиною першою статті 10 Конституції України проголошено державною мовою в Україні українську мову.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена українською мовою.

Під час вивчення матеріалів справи також було встановлено, що позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду з огляду на наступне.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку завдано, на його думку, діями та бездіяльністю адміністрації ДУ "Бердичівська виправна колонія (№70)" неналежними умовами утримання в колонії під час відбування ним кримінального покарання.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 4, 5, 10, 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Разом з цим, відповідно до ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Законом передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди, яку завдано фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, проте позивачем в позовній заяві не наведено, передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування.

Враховуючи викладене, відповідно до положень частини шостої статті 175 ЦПК України, для правильного вирішення спору позивачеві у позовній заяві слід зазначити: в чому полягає завдана йому матеріальна та моральна шкода; якими конкретними неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві; з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; чим підтверджується факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди та моральних страждань або втрат немайнового характеру; з чого позивач виходив визначаючи грошову суму в розмірі 4216968 грн. та 2158484 грн. відповідно ( не надано розрахунок суми матеріальної шкоди); чи скаржився позивач на умови утримання, якщо так, то які рішення з приводу його скарг прийнято.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДУ "Бердичівська виправна колонія (№70)" про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю працівниками органів влади у сфері виконання кримінальних покарань залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Т.М.Вдовиченко