Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 592/7860/17

провадження № 61-43757св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Друга сумська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Сумській області, про встановлення факту постійного не проживання особи зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Левченко Т. А., Кононенко О. Ю. та постанову Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Левченко Т. А., Кононенко О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт постійного не проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за указаною адресою у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сумах.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року задоволено частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 у частині позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, рішення суду пешої інстанції залишити в силі, або направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

14 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями щодо повторного розподілу справ, які надійшли у 2017-2018 роках, справу передано судді-доповідачеві.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Друга сумська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Сумській області, про встановлення факту постійного не проживання особи зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності у порядку спадкування за законом призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк