Справа № 645/4615/19
Провадження № 2/645/219/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Костін О.Б.,

за участю представників відповідачів ОСОБА_1 І ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України, якою просила:визнати порушення її прав, як споживача послуг з газопостачання та інформування про надані послуги акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» та товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»;

- зобов`язати акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» встановити їй індивідуальний прилад обліку газу (лічильник) за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому надавши належним чином завірені технічні умови, робочий проект, паспорт приладу, що встановлюється, сертифікат перевірки типу на відповідність Технічним регламентам вимірювальної техніки, тощо;

- до часу встановлення та прийняття в експлуатацію як засіб вимірювальної техніки ТОВ «Харківгаз збут» вказаного приладу обліку газу (лічильника) зобов`язати проводити нарахування за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог постанови Кабінуту Міністрів України № 143 від 27.02.2019 року «Питання споживання природного газу» за видом споживання «Плита газова за наявності центрального постачання гарячої води» без прив`язки вказаної норми до часу відсутності у квартири центрального гарячого водопостачання;

- зобов`язати ТОВ «Харківгаз збут» надавати позивачу, щомісячний паперовий рахунок по оплаті за газопостачання за адресо: АДРЕСА_1 з інформацією про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також без додаткової оплати отримувати від ТОВ «Харківгаз збут» відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок обсягу споживчих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ТОВ «Харквгаз збут» не допускати нарахування та облік по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 заборгованості побутового споживача за природній газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» та від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона власником квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2014 року. Будинок за вказаною адресою належить територіальній громаді м. Харкова та управляється відповідним департаментом Харківської міської ради та Комунальним підприємством «Жилкомсервіс». Вказана квартира обладнана газопостачальним приладом, вона споживає послуги відповідача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», як уповноваженою організації-монополіста, отримує рахунки від відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», як розрахункової організації монополіста та відноситься до осіб, які за видом споживання відноситься до категорії осіб, які мають плиту газову за наявності центрального постачання гарячої води. Факт наявності укладеного між нею та відповідачами договору про надання комунальних послуг у сфері газопостачання відповідає вимогам ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності 01.05.2019 року. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про комерційний обік природнього газу» з метою забезпечення комерційного обліку природнього газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл газу на відповідній території оснащують споживачів природнього газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласниківбагатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Враховуючи вимоги даної норма закону ОСОБА_4 та інші майже 50% власників квартир будинку АДРЕСА_2 звернулися на той час до ПАТ «Харківміськаз» з метою встановлення саме індивідуальних лічильників газу, на що листом від 11.04.2018 року відповідачем - АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» було повідомлено, що у зазначеному будинку з лютого 2017 року встановлений загальнобудинковий прилад обліку газу, розрахунок по якому здійснюється відповідно до Тимчасового положення про проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природнього газу (будинкових або групу будинків), визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 у редакції Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 року № 46. В указаній відповіді було зазначено, що оскільки загальнобудинковийлічильник газу був встановлений до набуття чинності нормою ч. 2 ст. 2 Закону Україну «Про комерційний облік природнього газу», яка не має зворотної сили у час то жодних правових підстав, як для встановлення індивідуального газового лічильник у моєму помешканні, так і для зміни порядку нарахування оплат за газ по загальнобудинковому приладу обліку немає. Окремо було зазначено, що позивач має право на встановлення індивідуального приладу обліку за власний кошт в разі такої потереби. Також позивач зауважує, що ні вона, ні інші мешканці будинку своєї згоди у лютому 2017 року або раніше чи пізніше на встановлення вказаного будинкового лічильника газу не надавали.Позивач, зазначає, що в зазначеному будинку 108 квартир, власниками яких є більше 108 осіб, при цьому в деяких квартирах зареєстрованими мешканцями є більше осіб, аніж власників вказаних квартир.В той же час оплата за загальнобудивниковим приладом обліку здійснюється на усі квартири по відповідній формулі, яка її не влаштовує, оскільки її споживання газу майже ніколи не перевищує 1 або 2 куб.м. на місяць. Крім цього, до цього часу позивачу як споживачу відповідачем ТОВ «Харківгаз збут» не надається розрахунок комунальної послуги з постачання газу за її розподілом по загальнобудинковому приладу обліку. Також, позивач вказує, що по її особистому рахунку обліковується боргвідповідачем ТОВ «Харківгаз збут», який в особі своїх службових осіб в абонентському відділі інформує споживачів про його наявність, розраховуючи, що даний борг буде сплачено добровільно, хоча такі дії прямо суперечать вимогам постанови КМУ.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позивних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Пунктом 2 глави 5 розділу IX Кодексу ГРМ передбачено, що у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно «Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку» зі змінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.Тимчасове положення визначає порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних (далі - будинковий вузол обліку) на будинок (групу будинків). Зазначені будинкові вузли обліку встановлюються на ввідних газопроводах на будинки, групу будинків. Дія порядку проведення розрахунків, передбаченого цим Тимчасовим положенням, поширюється на всіх суб`єктів (учасників) ринку природного газу. На виконання Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу у редакції чинною до 20.01.2018 року, відповідно до вимог розділу І Плану розвитку на 2016-2025 роки Інвестиційної програми газорозподільної підприємства, затвердженою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 року, на житловий будинок АДРЕСА_2 , відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу та з лютого 2017 року об`єми спожитого газу мешканцями зазначеного будинку визначаються відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 у редакції постанови КМУ від 27.01.2016 року. З метою недопущення зростання тарифів на розподіл природнього газу відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» провадяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема в частині запровадження масштабного встановлення загальнобудинкового обліку природного газу, що в середньому розрахунково потребує в 5 разів менше коштів. У відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» фінансування робіт з оснащення загальнобудинковового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалось відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного природнього газу» за рахунок коштів суб`єкта господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу та кошти в його тарифі на встановлення загальнобудинкового лічильника були розраховані і призначені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики. В доданому позивачем доказі, а саме листі відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» від 11.04.2018р. повідомлено, що встановити позивачу безкоштовно індивідуальний лічильник газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» не має можливості, оскільки кошти в тарифі АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» були розраховані і призначені НКРЕКП на встановлення тільки загальнобудинкового вузла обліку газу по АДРЕСА_1 .Враховуючи вище вказане дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз`пов`язані з встановленням загальнобудинкового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_2 є законними та відповідають діючому законодавству. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» - побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників).Отже позивач відповідно до п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку від 16 травня 2002 року № 620 та ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» - може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру будинок) за власні кошти.

Відповідач ТОВ «Харківгаз збут» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив залишити без задоволення позивні вимоги у повному обсязі, посилаючись як на такі, що є незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. 01.07.2015 року на виконання Закону України «Про ринок природного газу» статус гарантованого постачальника природного газу на території м. Харків та Харківської області (включаючи постачання природного газу населенню) набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут». Водночас, ПАТ «Харківміськгаз» з 01.07.2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу» № 329 від 09.04.2015 року не є постачальником природного газу населенню м. Харкова, здійснює лише функції розподілу природного газу на території м. Харкова та Харківської області.Вказані підприємства є різними та не підпорядковані один одному. Тобто, на даний час газорозподільна система по якій пересувається газ знаходиться в управлінні ПАТ «Харківміськагз», а газ який пересувається по ній належить ТОВ «Харківгаз збут» та продається населенню.Крім того, повідомляє, що відповідно до Кодексу газорозподільних систем, обов`язок щодо облікування (прилади обліку природного газу та питання зміни режиму користування газом чи донарахування обсягів природного газу) та інших видів розподілу природнього газу відноситься до функцій газорозподільного підприємства (ПАТ (Харківміськгаз»). Таким чином, усі відомості про обсяги спожитого природного газу споживачем ТОВ «Харківгаз збут» отримує від Оператора ГРМ (ПАТ «Харківміськгаз»). З 01.07.2015 року Оператором ГРМ щомісячно надаються дані про обсяг спожитого природного газу, на підставі яких Товариством проводяться відповідні нарахування. Так, 01.02.2017 року в будинку АДРЕСА_2 , встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу. Відповідно, нарахування за спожитий природний газ з 01.02.2017 року нараховуються з урахуванням показників будинкового лічильника газу. Таким чином, звертає увагу, що питання порушені у позовній заяві, щодо обсягу споживання природного газу, відносяться до компетенції ПАТ «Харківміськгаз».Щодо вимоги позивача зобов`язати постачальника природного газу ТОВ «Харківгаз збут» визначати фактичний об`єм спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_4 за відповідний календарний місяць за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України - до моменту забезпечення індивідуального лічильника обліку природного газу, зважає дану вимогу такою, що суперечить нормам передбаченим Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем та Правилами постачання природного газу. Стосовно вимоги позивача зобов`язати постачальника природного газу ТОВ «Харківгаз збут» надавати щомісячний паперовий рахунок по оплаті послуг за газопостачання з інформацією про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та ін., повідомляємо про обов`язок кожного постачальника природного газу розміщувати чинну редакцію Правил постачання природного газу, розроблених на виконання п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу», на своєму веб-сайті в мережі Інтернет. На офіційному сайті постачальника в мережі Інтернет, що визначений в договорі постачання природного газу та/або заяві-приєднанні, також міститься чинна редакцію договору на постачання природного газу, загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником та споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником та інша необхідна інформація, яку ігнорує позивач та вимагає отримувати щомісячно в індивідуальному порядку від відповідача ТОВ «Харківгаз збут». Крім того, вживання у позовній заяві термінології, як визначення відповідачів по справі природними монополістами, які порушують права ОСОБА_4 , зазначає про право кожного побутового споживача на вільний вибір постачальника шляхом укладення з ним договору постачання природного газу відповідно до порядку зміни постачальника природного газу, умов та положень, передбачених Правилами.

Третьою особою Головою Антимонопольного комітету України ОСОБА_5 , поданодосуду пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що відповідно до зведеного переліку суб`єктів природних монополій станом на 31.07.2019 року відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» є суб`єктом природних монополій. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про природні монополії» зведений перелік суб`єктів природних монополій ведеться Комітетом на підставі реєстрів суб`єктів природних монополій, що здійснює держане регулювання у сфері комунальних послуг, а в інших сферах, в яких діють суб`єкти природних монополій - національними комісіями регулювання природних монополій у відповідній сфері або органами виконавчої влади, що здійснюють функції такого регулювання до створення зазначених комісій. Відповідно до ст.1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Комітет є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому згідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715, Національна комісія є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. 29.09.2016 року між Комітетом та Національною комісією було підписано Меморандум про посилення співпраці на ринках електричної енергії, природного газу та у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення. Відповідно до вказаного Меморандуму Національна комісія та Комітет домовилися оперативно взаємодіяти, особливо при розгляді найбільш актуальних питань, які піднімаються споживачами у зверненнях до Комітету та Національної комісії. У позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», ТОВ «Харківгаз збут», як монополісти порушують права позивача, як споживача. Відповідності до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції в наслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин. При цьому, звертає увагу суду, на те що наявність монопольного (домінуючого) становища само по собі не є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Таким чином, якщо позивач вбачає у діях відповідачів порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вона вправі звернутися до органів Комітету з відповідною вмотивованою заявою про порушення її прав. Також, звертає увагу суд, на те що позивач жодного разу не зверталась до органів Комітету з такою заявою та вимогою здійснити перевірку діяльності відповідачів.

Наданими поясненнями третьою особою представником НКРЕКП Балабан Д.О., вбачається, що ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», який набрав чинності 26.11.2016 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У лютому 2017 року за адресою позивача встановлено загальнобудинковий лічильник природнього газу. При цьому звертає увагу суд на те, що встановлення індивідуальних лічильників природнього газу за рахунок газорозподільного підприємства передбачене лише там, де не було передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників природнього газу.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. На електрону адресу суду була надіслана заява про розгляд справ за відсутності позивача, а також зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідачаАТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» - Петриченко І.О, яка діє на підставі довіреності від 02.01.2020 року, присутня в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволені посилаючись на заперечення викладені в відзиві на позовну заяву.

Представник відповідачаТОВ «Харківгаз збут» - Чикаліна Г.В., яка діє на підставі довіреності від 26.12.2019 року, присутня в судовому засіданні заперечувала проти позову з огляду на доводи зазначені у відзиві на позивну заяву, в останнє судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Третя особа - Антимонопольний комітет України, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заявупро проведення судового засідання за відсутності його представника.

Представник третьої особи НКРЕКП Балабан Д.О., який діє на підставі довіреності від 18.03.2019 року, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак в справі міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Суди, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2014 року. (а.с. 19).

АТ «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Наказом від 20.05.2019 року про проведення організаційно правових заходів щодо зміни типу та найменування товариства, з 14 травня 2019 року ПАТ «Харківміськгаз» іменується як Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз». Тип Товариства змінений з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство. Згідно 1.2 Статуту визнано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківськгаз» правонаступником всіх прав то обов`язків Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз». (а.с. 28, 34).

З розділ Плану розвитку на 2016-2025 роки Інвестиційна програма ПАТ «Харківміськгаз» газорозподільного підприємства на 2016 рік вбачається, що п. 4.3.1.3.6 встановлення надомних вузлів обліку газу типорозміру G10: за адресою: АДРЕСА_2 зазначено завершення робіт - 4 квартал. (а.с. 151-153)

Згідно, наданого акту про прийняття закінченого будівництва об`єкту системи газопостачання від 30.09.2016 року, зазначено, що на житловий будинок по АДРЕСА_2 було встановлено загальнобудинковий лічильник газу, який прийнято замовником - ПАТ «Харківміськгаз» разом з доданою виконавчою документацією(а.с. 155).

Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п. 3,4,7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно п. 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних системза ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ (вузол обліку) природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 за № 620.

Згідно п. 1 глави 2 розділу IV Кодексу газорозподільних систем з метою забезпечення безпеки, надійності, регулярності та якості розподілу (газопостачання) природного газу газорозподільною системою та з урахуванням законодавства з питань охорони довкілля та енергоефективності Оператор ГРМ щороку до 31 липня розробляє та подає на затвердження Регулятору план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, а після затвердження розміщує його на своєму веб-сайті.

Розвиток газорозподільної системи провадиться з урахуванням розвитку адміністративної території, на якій знаходиться ця система, поточної та майбутньої потреби в природному газі та довготривалої працездатності газорозподільної системи.

На момент встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу на житловий будинок АДРЕСА_2 , статтями 2 та 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачалось, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

В подальшому, з 21.12.2017 року набрали чинності зміни до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», та відповідно до положень ст. 2 даного Закону постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

При цьому, з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Введення в експлуатацію новозбудованих та/або реконструйованих багатоквартирних жилих будинків і об`єктів виробничого та невиробничого призначення (промисловість, бюджетна сфера, сфера соціально-побутового і культурного призначення тощо) з системами газопостачання здійснюється лише за наявності вузлів обліку природного газу.

Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку визначає порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних (далі - будинковий вузол обліку) на будинок (групу будинків). Зазначені будинкові вузли обліку встановлюються на ввідних газопроводах на будинки, групу будинків. Вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку встановлюються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 р. № 618, та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 р. № 2494.

Згідно п. 4 Тимчасового положеннявстановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Відповідно до п. 5 Тимчасового положення обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

У разі розміщення в багатоквартирному будинку об`єктів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців відпуск газу для таких споживачів здійснюється лише у разі встановлення та прийняття в експлуатацію в установленому порядку окремого для них вузла обліку природного газу. Показання таких вузлів обліку виключаються з показань будинкового вузла обліку під час визначення обсягу споживання газу за розрахунковий період.

Кількість осіб у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні для проведення розрахунку та розподілення спожитих обсягів газу визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Інформація про зміну їх кількості подається побутовими споживачами оператору газорозподільної системи до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. Відповідальність за своєчасність та достовірність поданої інформації несе побутовий споживач, що її подає. У разі подання такої інформації із запізненням - вона враховується в наступному розрахунковому періоді без перерахунку минулих періодів.

За відсутності зареєстрованих у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні осіб та відомостей щодо офіційного припинення газопостачання на квартиру (будинок) облік спожитого газу здійснюється з розрахунку на одну особу.

Згідно ст. 19 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як передбачено ст. 20 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 20 цього Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Типовий договір- затверджена компетентним органом письмова форма договору із заздалегідь визначеними умовами. Типові договори затверджуються таким органом, який в силу своєї компетенції має право встановлювати обов`язкові для сторін правила. Отже, затверджені актом органу державної влади умови стаютьобов`язковими для сторін. їх не можна змінювати, а дозволяється тільки конкретизувати.

Відповідно до п. 1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Позивач ОСОБА_4 приєдналася до цього типового договору розподілу природного газу, так як щомісячно споживає природний газ та сплачує рахунки за спожитий природний газ.

З наданого до суду нарахування та оплати за природній газ за період 01.07.2016 року 31.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , наданого начальником Харківського відділу реалізації ТОВ «Харківгаз Збут» - Сулятицька Н.В., вбачається, що борг станом на 31.01.2017 року складає 18,86 грн., борг на початок періоду складає 79,42 грн., всього 60,56 грн.

Крім того, з нарахування та оплати за природній газ за період 01.02.2017 року 30.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , наданого начальником Харківського відділу реалізації ТОВ «Харківгаз Збут» - Сулятицька Н.В., вбачається, що борг станом на 30.06.2019 року складає 35,22 грн., борг на початок періоду складає 60,56 грн., всього 25,34 грн.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Згідно п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.15 р. № 2494, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до п. 3 глави 3 розділу VI Кодексудоговір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Примірник договору опублікований на сайті АТ «Харківміськгаз».

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Стосовно вимоги позивача про визнання порушення її прав, як споживача послуг з газопостачання та інформування про надані послуги відповідачами та зобов`язання ТОВ «Харківгаз збут» надавати позивачу, щомісячний паперовий рахунок по оплаті за газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 з інформацією про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також без додаткової оплати отримувати від ТОВ «Харківгаз збут» відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок обсягу споживчих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» правила постачання природного газу розроблені та розміщені на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет.

Відповідно ч.2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил постачання природного газу», від 30.09.2015 року № 2496, вказано, що кожний постачальник природного газу зобов`язаний розміщувати чинну редакцію Правил на своєму веб-сайті в мережі Інтернет.

Згідно п. 24 глави ІІІ даної Постанови зазначено, що постачальник зобов`язаний:

- забезпечити безперервне постачання газу в порядку, передбаченому договором, та забезпечити своєчасну реєстрацію споживача у власному Реєстрі споживачів на інформаційній платформі Оператора ГТС;

- публікувати в засобах масової інформації та на власному сайті чинну редакцію цих Правил та договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також перелік послуг, що надаються побутовому споживачеві;

- публікувати в засобах масової інформації та на власному сайті детальну інформацію про зміну цін на природний газ за п`ять днів до введення їх у дію (норма діє для постачальників із спеціальними обов`язками);

- надавати побутовим споживачам інформацію, передбачену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», зокрема щодо ціни природного газу, порядку плати за спожитий природний газ, прав та обов`язків побутового споживача, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та інші відомості згідно з вимогами та умовами цих Правил, як вказано в договорі постачання природного газу побутовим споживачам. Жодні додаткові витрати за надання інформації побутовим споживачем не оплачуються.

Так, посилання позивача на матеріальне становище, яке не дає можливості використовувати Інтернет ресурси для отримання зазначеної інформації, не знайшли свого підтвердження та останньою не доведено й не надано належних доказів порушення її права, як споживача на отримання такої інформації. Таким чином, зазначені вимоги не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_4 про зобов`язання АТ «ОГЗ «Харківміськгаз» встановити їй індивідуальний лічильник газу за рахунок власних коштів, при цьому надавши належним чином завірені технічні умови, робочий проект, паспорт приладу, що встановлюється, сертифікат перевірки типу на відповідність Технічним регламентам вимірювальної техніки, тощо, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмова АТ «ОГЗ «Харківміськгаз» встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог статті 5 Закону N 1023-XII, статті 2 Закону N 1875-IV волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильнику газу не може бути порушеним.

В листі начальника управління клієнтського сервісу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» - ОСОБА_6 , відповідно до якого зазначено, що встановити безкоштовно індивідуальні лічильники газу мешканцям житлового будинку АДРЕСА_2 , ПАТ «Харківміськгаз» не має можливості, оскільки кошти в тарифі підприємства були розраховані і призначені НКРЕКП встановлення за даною адресою тільки будинкового вузла обліку. Також зазначено, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку за зазначеною адресою та розрахунки за його показаннями є правомірними, підстави для його демонтажу відсутні. ( а.с. 5).

Відповідно до п. 1.2 типового договору, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору «Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Харківгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - в термін, встановлений законом до 01.01.2021 року.

Доводи представника відповідача, щодо відсутності фінансів для таких робіт та про непередбаченість Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Харківгаз» на 2016-2025 роки вказаних робіт з встановлення індивідуальних лічильників за вказаною адресою і пропозиції позивачу встановити індивідуальний лічильник за власний рахунок, не звільняють «Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Харківгаз» від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу, зважаючи, що тарифи формуються уповноваженим органом і споживачі природного газу позбавлені можливості впливати на прийняте рішення щодо визначення тарифу та його складових.

Зважаючи, що позивач виконувала обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, суд вважає, що вимоги статті 6 Закону № 3533-VI мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року, а (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017року № 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

При цьому, суд зазначає, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачеві суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, відповідно до статті 5 Закону № 1023-XII, статті 2 Закону № 1875-IV волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним, оскільки оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Крім того, встановлення загальнобудинкового лічильника не є підставою для відмови позивачу у встановленні індивідуального газового лічильника.

Тобто, саме на АТ «ОГЗ «Харківміськгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить йомуоплату саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується частиною першою статті 3 Закону № 3533-VI, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

При цьому, встановлення індивідуального лічильника газу позивачу має проводитися в порядку та строки, визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Оскільки АТ «Харківміськгаз» зобов`язане встановити індивідуальний газовий лічильниклише даним рішенням, то вимоги про надання належним чином завірених технічних умов, робочого проекту, паспорту приладу, що встановлюється, сертифікату перевірки типу на відповідність Технічним регламентам вимірювальної техніки, тощо, суд вважає передчасними. Адже не встановлено наявності порушень діючого законодавства, прав та законних інтересів позивача з боку відповідача, суд приходить до висновку, що чинний ЦПК України не передбачає можливості захисту прав на майбутнє. Захисту відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання проводити нарахування до часу встановлення та прийняття в експлуатацію як засіб вимірювальної техніки ТОВ «Харківгаз збут» індивідуального газового лічильника за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 року «Питання споживання природного газу» за видом споживання «Плита газова за наявності центрального постачання гарячої води» без прив`язки вказаної норми до часу відсутності у квартири центрального гарячого водопостачання, суд зауважує, що дана вимога є також передчасна.

З огляду на зазначене, враховуючи, що суд не може змусити сторону договору дотримуватися його умов чи зобов`язати під час його виконання діяти у певний спосіб, якщо така поведінка вже врегульована самим договором, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії є передчасними та не відповідають статті 16 ЦК України, оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо буде воно порушено в подальшому. Так, матеріалі справи не містять жодного доказу порушення у майбутньому прав позивача у разі задоволення чи часткового задоволення позовних вимог.

Вимогу позивача про зобов`язання ТОВ «Харквгаз збут» не допускати нарахування та облік по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 заборгованості побутового споживача за природній газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» та від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання газу населенням у разі відсутності газових лічильників», суд вважає не доведеною, з огляду на наступне.

Так, посилання позивача про наявність боргу, який обліковується по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт наявності заборгованості на час подачі позиву до суду та під час розгляду справи в суді. Таким чином, дана вимога залишається без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», а позов задоволений частково, а саме: задоволена лише одна немайнова позовна вимога позивача до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківмісьгаз», тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» в дохід держави, у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.10-13,76-83, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольний комітет України про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», встановити ОСОБА_4 , індивідуальний прилад обліку газу (лічильник) за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», код ЄДРПОУ 03359552, місцезнаходження за адресою: м.Харків, вул. Москалівська, буд.57/59.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут»,код ЄДРПОУ 39590621, місцезнаходження за адресою: м.Харків,вул. Москалівська, буд.57/59.

Треті особи:

- Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, код ЄДРПОУ 39369133, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Смоленська, буд.19.

-Антимонопольний комітет України, код ЄДРПОУ 00032767, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, буд.45.

Повне судове рішення складено 10 липня 2020 року.

Суддя