Справа № 437/52/12
Провадження № 2-др/191/8/20
У Х В А Л А

іменем України

16 липня 2020 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про внесення зміни в ухвалу суду від 23.04.2014 року по справі №437/521/12,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про внесення зміни в ухвалу суду від 23.04.2014 року справа № 437/52/12, в якій просить внести зміни в ухвалу суду від 23.04.2014 року, а саме зазначити в ухвалі реєстраційний номер запису про обтяження, яке необхідно припинити.

Дослідивши матеріали заяви суддя вважає за необхідне взяти самовідвід у розгляді цієї справи у зв`язку з тим, що суддя Бондаренко Г.В., виконуючи професійні обов`язки адвоката, надавала правничу допомогу позивачу ОСОБА_2 по справі № 437/52/12, а тому не може приймати учать у розгляді цієї заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу /самовідводу/, якщо він надавав стороні правничу допомогу.

Відповідно до ч.1ст.40 ЦПК України заява про самовідвід судді може бути вирішено, як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з п.5) ч.1 Статті 36 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

З метою недопущення виникнення у заявника сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, суддя Бондаренко Г.В. заявляє собі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 36,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід у справі за з заявою ОСОБА_1 про внесення зміни в ухвалу суду від 23.04.2014 року по справі №437/521/12.

Заяву ОСОБА_1 про внесення зміни в ухвалу суду від 23.04.2014 року по справі №437/521/12 передати до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко