Ухвала

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 372/3224/15-ц

провадження № 61-9752ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шестаков Дмитро Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору та додаткових договорів до нього, договору іпотеки та додаткових договорів до нього і договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору поруки.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсними кредитного договору та додаткових договорів до нього, договору іпотеки та додаткових договорів до нього і договору поруки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2016 року, позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року № К3ВLGK15005786 у розмірі 304 181,17 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 20 травня 2015 року становить 6 463 849 грн 86 коп., заборгованість за процентами 14 752,53 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 20 травня 2015 року становить 313 491 грн 26 коп., заборгованість за комісією 5 991,35 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 20 травня 2015 року становить 127 316 грн 18 коп. та пеню 66 080 грн 49 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У травні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковбасюк В. А., звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року.

01 липня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шестаков Д. М., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 420 грн 40 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шестаков Д. М., не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шестаков Дмитро Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 14 серпня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк