ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1967/19Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/650/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Щавурська Н. Б., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника позивача - Мартинюка В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/1967/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, постановлену суддею Федорончуком В.Б., про визнання неподаною та повернення заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом Комунального підприємства «Бучацький комбінат комунальних підприємств» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року у справі за позовом КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Братівник І.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відповідача позбавлено можливості реалізувати своє право на перегляд заочного рішення суду, чим його позбавлено можливості довести ті обставини, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Вказує, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду посилався на ті докази, які були долучені позивачем до матеріалів справи, що відповідає вимогам п.4 ч.2 ст.285 ЦПК України.

Враховуючи наведене, просить ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У червні 2020 року представник КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» - Мартинюк В.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» -Мартинюк В.І. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Визнавши неподаною та повернувши заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

17 жовтня 2019 року КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» - звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги (а с.1-27).

Заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року даний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» заборгованість в сумі 2907.16 грн., а також 1921 грн. судового збору. Стягнуто із КП «Бучацький комбінат комунальних підприємств» 66.10 грн. в дохід держави судового збору (а.с.80-81).

24 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду (а.с.88-91).

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (а.с.93).

05 березня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про усунення недоліків зазначених в ухвалі Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2020 року вказавши, що відповідач посилається на докази, які долучені позивачем до матеріалів судової справи та якими відповідач обгрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (а.с.95-96).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 285 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі.

У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено:

1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення;

2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку;

3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це;

4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача;

5) клопотання про перегляд заочного рішення;

6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів.

До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України, визначено, якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом вказаних норм закону, повернення позовної заяви з підстави невиконання вимог ухвали суду про усунення недоліків можливе лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилася від виконання вказаних у ній вимог.

Із заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідач, як на докази, якими обгрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, посилався на документи, які були подані позивачем разом із позовною заявою та вже містилися в матеріалах справи, а саме:

- акт прийому виконаних робіт від 25 вересня 2016 року (а.с.55);

- акти перевірки і прочистки димових та венталіційних каналів від 25 серпня 2016 року (а.с.59);

- акт №20 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року (а.с.51-54);

- розрахунок заборгованості (а.с.24).

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач, з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2020 року, подав до суду клопотання про усунення недоліків, в якому вказав, що у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду він посилався на ті докази, які були долучені позивачем до матеріалів справи, що відповідає вимогам п.4 ч.2 ст.285 ЦПК України.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху, відповідачем фактично усунуто.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що скориставшись передбаченим ст.284 ЦПК України правом, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій посилався на докази, які були долучені позивачем до позовної заяви та містяться в матеріалах даної справи.

Таким чином, постановляючи ухвалу про поверненя заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_2 у зв`язку з неподанням заяви про перегляд заочного рішення із усуненими недоліками у відповідності до кількості сторін у справі.

Повернення заяви про перегляд заочного рішення із суто формальних підстав, які не перешкоджають її розгляду, є порушенням права на доступ до правосуддя, принцип якого проголошено ст.55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством, як фундаментальний, згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п.1 ст.14): кожен, у випадку спору щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст.55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст.16 ЦК України.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення судом першої інстанції заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення з формальних підстав унеможливило доступ відповідача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи за його участі.

Згідно ч.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про необґрунтованість постановленої судом ухвали, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 24 липня 2020 року.

Головуючий

Судді