Справа № 266/3917/19
Провадження № 2/266/247/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

за участю секретаря судового засідання Шишханової К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні з в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя , розподіл майна подружжя , стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, розподіл майна подружжя, стягнення судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що з травня 2009 року вони з відповідачем спільно мешкали по АДРЕСА_1 , та вели господарство, перебуваючи у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.09.2016 року, справа №266/2158/16-ц. Під час перебування у шлюбі було набуто наступне майно: транспортний засіб SUBARU FORESTER, 2007 року, державний номер НОМЕР_1 ; транспортний засіб SUBARU IMPREZA, 2007 року, державний номер НОМЕР_2 ; контейнер 20 футовий; обладнання для шиномонтажу (два верстати); отримано у користування земельну ділянку для ведення господарської діяльності на ім`я відповідача та закуплено необхідне устаткування для обслуговування транспортних засобів за адресою АДРЕСА_2 ; на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 , було побудовано великий гараж на два авто та двоповерховий будинок, в якому проведено якісний ремонт її рідним братом; телевізор марки SONY; холодильник WHIRLPOOL; вбудована електрошафа WHIRLPOOL; вбудована електрична варочна поверхня WHIRLPOOL; кухонні меблі; котел КСТ-16; меблі для всього будинку, що маю можливість надати назви: NKG-50/72-L BRC, NKDP- 60/82-К BRC, NKD1S-50/82-P/S BRC, NKG-60/72-L/P BRC, NKGO-60/40-O BRC, NKG-30/72-L BRC, NKG-40/72-P BRC, NKGNWU-60/72-P BRC, FC_NKG_15/72 NIKA FRM CLASSIC-SEGMENTY-JAB.CIE, N.YORK-GKOM1d1sn-яблуня темна, N.YORK-GNAD1wn- яблуня темна. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Крім того, після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею, а відповідач не бажає приймати участь у належному вихованні дитини, а тільки іноді робить перекази у розмірі 800,00 грн. На неї покладено повністю обов`язок з утримання та розвитку дитини. Саме тому вважає, що можливо відступити від рівного розподілу майна з урахуванням інтересів дитини та виділити їй з дитиною 2/3 частки майна, а відповідачу 1/3 частку майна. У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із позовом , і просить визнати спільним сумісним майном колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вищевказане нерухоме та рухоме майно, виділивши та визнавши за нею право власності на 2/3 частини всього зазначеного майна, а за відповідачем ОСОБА_2 визнати право власності на 1/3 частку всього зазначеного майна та виділити зазначену частку майна відповідачу .

Позивачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилася, вп`яте надала заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з Covid19, яку суд не визнає поважною, та з метою дотримання розумних строків розгляду справи розглядає справу на підставі наявних доказів у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу у його відсутність, з участю свого представника адвоката Темір І.В., проти задоволення позову заперечував .

Представник відповідача Темір І.В ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру, під час підготовчого судового засідання заперечував проти задоволення позову, вважає його недоведеним та необгрунтованим, надав відзив. В судове засідання надав заяву, якою просив справу розглянути за його відсутністю, з урахуванням відзиву та письмових доказів, у задоволенні позову просив відмовити.

22.07.2019р. ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя вказану позовну заяву залишено без руху.

20.08.2019р. позивачка до суду надала заяву на усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21.08.2019р. позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Донецького апеляційного суду від 10.10.2019р. ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21.08.2019р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2019 р. визначено позивачці ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позовної заяви у сумі 8 836гривень 60копійок, та розстрочено його сплату на 4 місяці,рівними платежами по 2 209грн.15копійок щомісяця,але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

11.12.2019р. відповідачем до суду наданий письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимогах відмовити, оскільки відповідно до договору дарування земельної ділянки від 11.12.2006 року він отримав у дар земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садів, кадастровий номер :05:000:0646, та яка відповідно є його особистою власністю, як і інше майно. В період з 29.11.2003 року по жовтень 2011 року він знаходився у шлюбі з ОСОБА_4 . З позивачкою вони перебували у шлюбі з 26.07.2014 року . Шлюб було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.09.2016року. Транспортний засіб Subaru Forester, держаний номер НОМЕР_1 був придбаний ним ще у першому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Транспортний засіб Subaru Impreza був придбаний ним за рахунок особистих коштів 17.04.2013 року та проданий 17.06.2016 року. Відповідач заперечує проти наявності у нього в власності , а також придбання разом з ОСОБА_1 такого майна, як 20-ти футовий контейнер . Такого майна в нього ніколи не було. Заперечує проти стверджень позивачки ,щодо побудови в період шлюбу гаражу на два авто та двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а також проведення в будинку відповідного ремонту. Стосовно обладнань для шиномонтажу, то він дійсно є фізичною особою-підприємцем з 14.05.1999 р. з видом діяльності: технічне обслуговування та ремонт автомобілів. На початку здійснення цієї діяльності - 04.07.2000 року і 12.07.2003 року ним, ще до першого шлюбу було придбано пристрій для балансування коліс та сверстат шиномонтажний ОМА 671. Підприємницьку діяльність він здійснює за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці яка знаходиться в оренді з 2002 року, площею 0,0103 га , та в павільйоні Шиномонтаж, який був встановлений також у цьому році і існує до теперішнього часу. Що стосується телевізора, холодильника, вбудованої електрошафи, варочної поверхні, котлу, та кухонної меблі для всього будинку - заперечує, що зазначене майно було придбано за спільні кошти, або за кошти позивачки. Дане майно знаходиться у нього в користуванні, є його особистою власністю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.12.2019р. клопотання ОСОБА_1 задоволено частково, витребувані докази по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.01.2020р. підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 24.02.2020р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

В судові засідання призначені на 18.03.2020р., 07.04.2020р.,14.04.2020р., 19.05.2020р., 23.06.2020р. та 13.07.2020р. позивачка надала суду заяви про перенесення розгляду справи у зв`язку з Covid19.

23.06.2020р. листом Приморського районного суду м. Маріуполя позивачці роз`яснені її права передбачені ст. 49 ЦПК України та повідомлено, що з урахуванням часу розгляду справи, дотримання розумних строків розгляду справи, позивачка може викласти в письмовому вигляді свою позицію по справі, або суд може розглянути справу за участю її представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Однак, якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку, лише на ім`я одного з подружжя, не спростовує презумпції належності вищевказаного майна до спільної сумісної власності подружжя.

Отже, сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівні.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (крім майна, зазначеного в ст. 57 СК України). Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Як роз`яснено у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно до розділу 4 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 07.09.2010р. Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 13.10.2011р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 листопада 2003 року, розірвано (а.с. 75).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 01.09.2016р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 липня 2014 року у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 182- розірвано (а.с. 9, 72).

Згідно з довідкою дитячий клуб «Размышляйки» від 27.02.2019р., ОСОБА_2 , 2010 р.н., дійсно відвідував групові заняття з підготовки к школі, а також індивідуальні з математики та англійської мови у Дитячому клубі «Размышляйки» з 1 лютого 2017р. і по теперішній час. Періодичність відвідувань у середньому 2р. на тиждень. Вартість навчання за цей період склала 5080грн. Батько дитини, ОСОБА_2 , в дитячий клуб не звертався (а.с. 10).

Відповідно до довідки-розрахунку по аліментам АСВП№58577052 державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, за судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.03.2019р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини починаючи з 26.02.2019р. станом на 24.07.2019р. наявна заборгованість у розмірі 17494,70грн. (а.с. 22).

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №057836 ОСОБА_2 зареєстрований з 14.05.1999р., вид діяльності: технічне обслуговування та ремонт автомобілів (а.с. 73-74).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 126/1 від 20.03.2002р. надано земельну ділянку для встановлення павільйону «Шиномонтаж» біля перехрестя вул. Червонофлотської та вул. Лазарева у Приморському районі міста, приватному підприємцю ОСОБА_2 (а.с. 76).

Відповідно до рішення Маріупольської міської ради № 7/10-631 від 02.09.2016р. продовжено строк оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 , фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 на 10 років, на підставі якого укладено договір оренди земельної ділянки від 11.10.2016р. та які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 77-79).

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - транспортний засіб Subaru Forester, держаний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з 01.11.2007 року (а.с. 81).

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 11.12.2006 року, ОСОБА_2 подаровано земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садів: кадастровий номер :05:000:0646 (а.с. 82-83).

Відповідно до накладної ТОВ «Фора» від 12.07.2003р. ОСОБА_2 придбав станок шиномонтажний ОМА671 (а.с. 84).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 12 від липня 2000р., накладною № 12 ПП ОСОБА_2 прийняв пристрій для балансировки коліс (а.с. 85).

Відповідно до роздруківки з сайту «База автомобільних номерів України» 30.11.2019р. транспортний засіб SUBARU IMPREZA, 2007 року, державний номер НОМЕР_2 , було придбано 17.04.2013р. та продано 17.06.2016р. (а.с. 80).

Згідно відповіді регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 28.12.2019р. № 31/5-9425, власником транспортного засобу SUBARU IMPREZA, 2007 року, державний номер НОМЕР_2 , станом на 28.12.2019р. є ОСОБА_5 (а.с. 107).

Згідно з відповіді ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» № 2604 від 26.12.2019р., інвентарна справа на будинок АДРЕСА_3 , не значиться, інформація про реєстрацію права власності на вищевказаний будинок станом на 2003р. відсутня (а.с. 110).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 197302754 від 23.01.2020р. земельна ділянка АДРЕСА_3 , з 09.10.2013р. належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 113-114).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що їх спільним з відповідачем майном, яке підлягає поділу, є речі побутового вжитку: телевізор марки SONY; холодильник WHIRLPOOL; вбудована електрошафа WHIRLPOOL; вбудована електрична варочна поверхня WHIRLPOOL; кухонні меблі; котел КСТ-16; меблі для всього будинку: NKG-50/72-L BRC, NKDP- 60/82-К BRC, NKD1S-50/82-P/S BRC, NKG-60/72-L/P BRC, NKGO-60/40-O BRC, NKG-30/72-L BRC, NKG-40/72-P BRC, NKGNWU-60/72-P BRC, FC_NKG_15/72 NIKA FRM CLASSIC-SEGMENTY-JAB.CIE, N.YORK-GKOM1d1sn-яблуня темна, N.YORK-GNAD1wn- яблуня темна, без наведення їх вартості, часу придбання, клопотань стосовно призначення судово-товарознавчої експертизи позивачкою також заявлено не було.

Таким чином, позивачкою не надано доказів щодо індивідуальних ознак речей побутового вжитку, які вона включила до переліку майна, що підлягає поділу як спільне майно подружжя сторін, а саме відсутні зазначення моделі, марки, року випуску, а також не надано об`єктивних доказів дійсної вартості усього спірного майна на час розгляду справи з урахуванням ступеню зносу окремих речей. Крім того, існування та придбання вказаного майна за час перебування у шлюбі, на поділі якого наполягає позивачка, відповідач заперечує, а на спростування таких заперечень ОСОБА_1 жодних доказів не надала.

За таких обставин суд позбавлений можливості провести поділ між сторонами речей побутового вжитку, через недоведеність позивачкою складу цього майна та його дійсної вартості на час вирішення спору.

Також суд приходить до висновку про відмову у визнанні спільним сумісним майном колишнього подружжя, і відповідно його виділі та поділі, а саме транспортного засобу SUBARU FORESTER, 2007 року, державний номер НОМЕР_1 .

Так, з огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб відповідач набув право власності на спірний об`єкт.

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом щодо поділу вказаного автомобілю, оскільки вважає, що вони з відповідачем набули право власності на транспортний засіб перебуваючи у шлюбі.

Відповідно до частини 1 статті 328, частини 4 статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що транспортний засіб Subaru Forester, держаний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з 01.11.2007 року, тобто в той час коли відповідач перебував у попередньому шлюбі.

Отже, спірний автомобіль у власність сторін за час перебування їх у шлюбі не переходив, оскільки був придбаний в час перебування відповідача у попередньому шлюбі, у зв`язку з чим відповідно до статті 60 СК України відсутні підстави для віднесення цього транспортного засобу до спільного майна сторін.

Не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами і реєстрація у передбаченому законом порядку за ОСОБА_2 транспортного засобу SUBARU IMPREZA, 2007 року, державний номер НОМЕР_2 . Як посилається відповідач зазначений транспортний засіб був придбаний ним за власні кошти 17.04.2013р., тобто до укладання шлюбу з позивачкою, а тому позивачка безпідставно вимагає поділу цього майна.

Ствердження відповіждача підтверджені письмовими доказами по справі.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, згідно якого майно фізичної особи-підприємця, яке ним придбане й використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність відповідно до статті 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 зазначеного Кодексу.

Таким чином, обладнання для шиномонтажу (два верстати) та закуплене необхідне устаткування для обслуговування транспортних засобів. Позивачкою не наведено вартості даного майна, індивідуальних ознак речей, часу придбання. З урахуванням того, що дане майно не могло використовуватись для потреб сім`ї, а використовувалась виключно для підприємницької діяльності відповідача, яку він розпочав до укладення шлюбу, суд приходить до висновку ,що зазначене майно поділу не підлягає.

Позивачка не довела суду,що обладнання для шиномонтажу (два верстати) та закуплене необхідне обладнанння було придбано за сумісні кошти позивачки та відповідача, або придбане за власні кошти позивачки.

Не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами придбання та наявність у ОСОБА_2 контейнеру 20 футового. Дані ствердження позивачки є хибними та не підтверджені письмовими дорказами по справі .

Також суд відмовляє у визнанні спільним майном колишнього подружжя нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки позивачкою воно не конкретизовано, не перелічено, не наведено його вартість, не надано суду жодних доказів наявності майна, час придбання. Відповідач не підтвердив ствердження позивачки, заперечував проти наведених у позові обставин стосовно будування на даній земельній ділянці гаража для двох автомобілів, двоповерхового будинку, з проведенням ремонту.

Позивачка не довела суду , не надала відповідних доказів,щодо існування побудов на вказаній земельній ділянці за вказаною адресою , час їх побудови .

Таким чином, позивачка на підтвердження своїх вимог , відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, не довела суду,що перелічене в позові рухоме та нерухоме майно, речі побуту є сумісним майном подружжя та що воно підлягає поділу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2019 р. позивачці ОСОБА_1 було визначено розмір судового збору за подання позовної заяви у сумі 8 836гривень 60копійок, та розстрочено його сплату на 4 місяці,рівними платежами по 2 209грн.15копійок щомісяця,але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Позивачка жодним разом , за весь час розгляду справи не виконала ухвалу суду.

Відмовляючи у задровленні позову суд ,відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та ухвали суду від 25.10.2019р., стягує з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 8836грн. 60коп.

Керуючись ст. ст. 328,334 ЦК України, ст. ст. 57,60,61,69,70 СК України, ст.ст. 3,12,13,76,89,141,206,263,265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя , розподіл майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_4 ), яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 8836 гривень 60 копійок( вісім тисяч вісімсот тридцять шість гривень 60копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Федотова В. М.