1Справа № 335/3239/20 2/335/1443/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Шутіної Г.Ю.,

позивача ОСОБА_3 ,

представника позивача адвоката Жидкової Л.І.,

представника відповідача Худолій Н.В . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права користування житловою площею,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права користування житловою площею, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08.08.1979 вона разом із родиною проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яку за життя отримав в користування батько чоловіка позивача (її свекор). Квартира складається з трьох жилих кімнат площами 22,08 кв.м, 14,65 кв.м, 11,62 кв.м. У 1994 році дві з трьох кімнат площами 22,08 кв.м та 11,62 кв.м. у вказаній квартирі були приватизовані, про що ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_7 від 12.12.1994. Дізнавшись про вказану обставину, чоловік позивача ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до вказаного Товариства про визнання приватизації недійсною, але в задоволенні позову судом було відмовлено (справа № 2-6589/2006). Проте, рішенням Апеляційного суду Запорізької області у вказаній справі встановлено, що родина має право користуватися кімнатою площею 14,65 кв.м. Далі, чоловік позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання права користування вказаною кімнатою. Заочним рішенням цього суду від 28.11.2008 у справі № 2-3298 позов ОСОБА_6 задоволено. У березні 2014 р. ОСОБА_6 звернувся до районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради з питання приватизації житла та надав відповідний пакет документів, однак 19.03.2014 він отримав відмову приватизації вказаної кімнати через відсутність ордеру на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Позивач як за життя чоловіка, так і після його смерті постійно користується вказаною кімнатою, утримує її, сплачує комунальні послуги, а тому на підставі положень ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) має право користування вказаною кімнатою. Однак, відповідачем дане право за позивачем не визнається, з огляду на що вона змушена звернутись до суду.

Просила визнати за нею право користування кімнатою житловою площею 14,65 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 39-43).

Відповідач Запорізька міська рада в особі представника Н.В. Худолій із позовом не погодився, надав відзив на позов, в якому зазначено, що спірна кімната знаходиться у комунальній власності м. Запоріжжя, власником майна є територіальна громада в особі Запорізької міської ради. Згідно з положеннями ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення є ордер, що видається виконавчим комітетом міської ради. Згідно зі ст. 61 ЖК України користування жилим фондом здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. На підставі особового рахунку № НОМЕР_8 головним квартиронаймачем двох приватизованих кімнат у вказаній квартирі є ОСОБА_7 . На спірну кімнату був окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 , її наймачем була ОСОБА_8 , а у подальшому ОСОБА_6 , чоловік позивача, за яким рішенням суду визнано право користування кімнатою та із яким було укладено договір найму. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, внаслідок чого договір найму втратив чинність. За життя ОСОБА_6 договір найму не переоформив. Разом із тим, в силу ст. 106 ЖК України визнання наймачем за раніше укладеним договором найму із попереднім наймачем проводиться за згодою попереднього наймача. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 11.07.2012 у справі № 6-60цс12, необхідно встановити низку обставин, зокрема ведення спільного господарства позивача і ОСОБА_6 та тривалість часу їх проживання. З наведених підстав просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити (а.с. 77-78).

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 , яка їм доводиться матір`ю, підтримали, про що подали відзиви на позов. Просили позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому (а.с. 53-56, 60-63).

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою суду від 17.04.2020 позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху із наданням позивачеві строку на усунення недоліків позову (а.с. 35).

В порядку усунення недоліків від позивача надійшла уточнена позовна заява (а.с. 39-43).

Ухвалою суду від 13.05.2020 позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено перше судове засідання на 10.06.2020 (а.с. 46).

Ухвалою суду від 10.06.2020 заяву ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку та виклик свідків задоволено, внаслідок чого ОСОБА_3 поновлено процесуальний строк, встановлений ч. 3 ст. 91 ЦПК України для подання заяви про виклик свідків, викликано в судове засідання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 74, 75).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Жидкова Л.І. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, що наведені у відзиві на позов.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. За змістом поданих ними відзивів, просили розглянути справу за їх відсутності. З урахуванням даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявленого позову, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.08.1979 зареєстрована та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію в її паспорті (а.с. 7). Разом із нею у квартирі зареєстровані та проживають треті особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8, 9).

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , ця квартира складається, серед іншого, із трьох жилих кімнат: 11,62 кв.м, 22,08 кв.м, 14,65 кв.м (а.с. 13-14).

Із цих кімнат приватизованими є кімнати площами 11,62 кв.м та 22.08 кв.м. Згідно з інформацією ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна від 19.02.2019 № 16183, вказані кімнати приватизовані згідно зі свідоцтвом про право власності № НОМЕР_7 від 12.12.1994, виданим вказаним Товариством. Головним квартиронаймачем виступала ОСОБА_7 , у квартирі було зареєстровано та брало участь у приватизації 5 осіб у рівних частках: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 (а.с. 22).

Кімната площею 14,65 кв.м, з приводу якої виник спір, не приватизована, наразі знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вселилась до вказаної квартири як дружина ОСОБА_6 , із яким перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1979 р., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Орджонікідзевським ЗАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 511 від 27.07.1979 (а.с. 10).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2008 у цивільній справі № 2-3298/2008 позовні вимоги ОСОБА_6 до Запорізької міської ради, треті особи - КП «ВРЕЖО № 13», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , про визнання права користування житловою площею задоволено частково, внаслідок чого за ОСОБА_6 визнано право користування кімнатою площею 14,65 кв.м у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 08.12.2008 (а.с. 17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015 позивач ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_6 28/100 частин квартири, що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_7 , виданого ВАТ Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» 12.12.1994 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 26.03.2007 за реєстровим № 2-922 (а.с. 15).

За життя ОСОБА_6 звертався до районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради з питання приватизації вказаної кімнати, однак листом від 17.03.2014 № Б-0025 у приватизації було відмовлено в зв`язку з ненаданням ордеру на кімнату, та ОСОБА_6 було рекомендовано звернутись до суду (а.с. 30).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 як за життя ОСОБА_6 , так і після його смерті була зареєстрована та проживала у квартирі та користувалась, зокрема, і спірною кімнатою. Зазначені обставини підтвердили під час судового розгляду і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , сусіди позивача.

Разом із тим, відповідачем Запорізькою міською радою не визнається право користування позивача спірною кімнатою, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За роз`ясненнями, що надані у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно із відзивом відповідача на позов, ОСОБА_6 був наймачем спірної кімнати, з яким укладався відповідний договір найму жилого приміщення. Таким чином, ОСОБА_3 як член сім`ї наймача (дружина), яка в установленому порядку вселилась у квартиру, що відповідачем не оспорюється, правомірно користувалась спірною кімнатою, оскільки крім того, що була з 1979 року зареєстрована у квартирі, також з часу реєстрації шлюбу постійно проживала разом із чоловіком, вела із ним спільне господарство, що, зокрема, підтвердили свідки в судовому засіданні. Доказів наявності між подружжям Бікбаєвих будь-яких угод щодо користування спірною кімнатою, визначення порядку користування нею матеріали цієї справи не містять.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що за ОСОБА_3 слід визнати право користування спірною кімнатою, задовольнивши її позов у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат ОСОБА_3 у позові не порушувала.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право користування кімнатою житловою площею 14,65 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 р. ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14 липня 2020 р.

Рішення складено в повному обсязі 20 липня 2020 р. (з урахуванням того, що 18, 19 липня 2020 р. є вихідними днями).

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Запорізька міська рада, , пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105;

Третя особа - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ;

Третя особа - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова