СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 357/364/19

пр. № 2/759/696/20

28 січня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі Дрозі Т.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки № 96057-ДП1 від 10 червня 2011 року припиненим.

Ухвалою судді від 18.01.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.02.2019 року о 09 год. 15 хв. 22.02.2019 року підготовче засідання було відкладено до 20.03.2019 року о 09 год. 00 хв.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру, заявив письмове клопотання про направлення справи за підсудністю за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 р. справу 357/364/19 провадження 2/357/1543/19 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим надіслати за підсудністю для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 р. передана для розгляду судді П`ятничук І.В.

Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 15.05.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

03.06.2019 р. до Святошинского районного суду м.Києва надійшла заява Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про заміну сторони відовідача на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ».

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26 вересня 2019 р. в задоволенні заяви Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про заміну сторони відовідача на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ» відмовлено.

Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26.09.2019 р. закрито підготовче ровадження по справі та справу призначено до судового рогляду.

Як вбачається з поданої до суду позовної заяви, позивач обгрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що 10.06.2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 601.42222, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % на рік на загальний строк 12 місяців. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором було укладено договір поруки № 213963-ДП1 від 10.06.2011 року з ОСОБА_3 та договір поруки №96057-ДП1 від 10.06.2011 року з ОСОБА_1 . Однак, ці вимоги АТ "ПроКредит Банк" не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося, тому відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 р. позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" заборгованість за кредитним договором № 601.42222 від 10.06.2011 року в розмірі 221 234,71 грн. та понесені судові витрати. 02.07.2012 р. керуючись положеннями законодавства та договору ПАТ «ПроКредитБанк» надіслав позичальнику та поручителям вимоги про повне дострокове погашення кредиту. Тобто змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців з вказаної дати повинен був пред`явити позов до поручителя, однак вказаного банком зроблено не було і з позовом багк звернувся лише 25.11.2014 р. тобто після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК порука припинилась.

Таким чином, строк виконання основного зобов`язання настав в січні 2013 року, а банк звернувся до позивача з вимогою лише в листопаді 2014 року, тобто понад шість місяців.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати договір поруки припиненим.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Свої інтереси в суді довірив представляти уповноваженому представнику ОСОБА_4 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з роханням розгляду справи в його відсутності, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Треті особи в судове засідання не з`явились, ро час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому є можливим розгляд справи в їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини викладені нижче.

Судом встановлено, що 10.06.2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 601.42222, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % на рік на загальний строк 12 місяців.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені договором платежі у порядку, визначеному кредитним договором.

Однак ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг.

Пунктом 3.2.1. Кредитного договору передбачено, що у разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно графіку, або сплати штрафних санкцій більш ніж 3 (три) банківських днів, Кредитор набуває право вимагати дострокового погашення Кредиту та інших нарахувань за ним.

02.07.2012 року, керуючись вказаними положеннями законодавства та договору, позивач надіслав відповідачам вимоги про повне дострокове погашення кредиту.

Згідно п. 3.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування за ним протягом п`яти банківських днів з дня відправлення кредитором письмової вимоги про дострокове погашення. Тобто на підставі вимоги повне погашення кредиту мало відбутися не пізніше п`яти банківських днів з дня відправлення вимоги. Проте, відповідач не виконала вимогу та до даного моменту кредит залишається непогашеним.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором було укладено договір поруки № 213963-ДП1 від 10.06.2011 року з ОСОБА_3 та договір поруки №96057-ДП1 від 10.06.2011 року з ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитних договорів, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість.

За кредитним договором № 601.42222 від 10.06.2011 року:

- борг по капіталу - 35 855,08 грн.;

- борг по процентам за неправомірне користування кредитом- 15 016,38 грн.;

- пеня - 170 363,25 грн.

Загальна сума заборгованості - 221 234,71 грн.

Вимоги ПАТ "ПроКредит Банк" до відповідачів про погашення заборгованості не були виконані і погашення заборгованості на підставі договору поруки не відбулося.

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 р. позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" заборгованість за кредитним договором № 601.42222 від 10.06.2011 року в розмірі 221 234,71 грн. та понесені судові витрати.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

За правилами частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України немає.

Крім того, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, адже таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Тому, враховуючи правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене у самому договорі поруки.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-1199цс, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 15, 16, 559, 651 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя : І.В.П`ятничук