Справа № 730/399/20
Провадження № 2/745/148/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить в порядку спадкування визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що батько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний актовий запис №05. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (копія додається). ОСОБА_2 , на день своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним ніхто не проживав та був зареєстрований.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України він має право на спадщину майна, що належало покійному, як його син.

Не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва на спадщину на будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями через відсутність їх правової реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 всудове засідання подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Плисківської сільської ради в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити в зв'язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відповідно до ст. 200 ЦПК України, в порядку, визначеному ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.08.2019 року; ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.02.2017 року, (а.с. 14, 18). Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем є його син ОСОБА_1 , який отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку. Спадкова справа №52/2017, (а.с. 21). Із довідок Великозагорівської сільської ради №49 та 50 від 17.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті проживав один, (а.с. 16, 19). Із копії довідки КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради, виданій ОСОБА_1 , вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями (А - житловий будинок, а - веранда, а1 - ганок, Б - сарай, В - літня кухня, Г - сарай, П - погріб, №1 колодязь) за адресою: АДРЕСА_1 ; становить 70209 грн, (а.с. 27). Із копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 13.07.1990 року вбачається, що будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , (а.с. 23). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тому, враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством.

Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; за спадкоємцем ОСОБА_1 . Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1235, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445, ст.100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 . Відповідач: Плисківська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області, місце знаходження: вул. Незалежності, 33, в с. Плиски Борзнянського району Чернігівської області, 16453; код ЕДРПОУ 04414885.

Суддя О.М.Даньков