Справа № 138/1311/20
Провадження №:2/138/455/20
16 липня 2020 року м. Могилів - Подільський
Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю секретаря Політанської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вона є власниками будинку АДРЕСА_1 . Також у вказаному будинку зареєстрована, однак не проживає більше року, сестра позивача ОСОБА_2 .
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище житлі більше року, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним вище житлом.
Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, погодилась на заочний розгляд справи.
В судове засідання не з`явилась відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином за місцем реєстрації.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви представника позивача, ухвалою від 16.07.2020 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2008, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18943328 від 24.05.2008 (а.с.6,5).
Рішенням Могилів-Подільського міського суду Вінницької області від 12.06.1996 ОСОБА_2 було визнано безвісно відсутньою (а.с.8).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.07.2019 рішення суду від 12.06.1996 було скасовано, оскільки ОСОБА_2 проживає в Російській Федерації (а.с.7).

Згідно довідки від 13.05.2020 виданої Головою квартального комітету № 2 "Вокзальний" ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак з грудня 1994 року за вказаною адресою не проживає (а.с.11).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має.

Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач, яка, як зазначено в позові є сестрою власника, не проживає у вказаному вище будинку, і як зазначено позивачем такий строк перевищує 1 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.150, 156, 162 ЖК України РСР, ст. 391, 405 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська