21.07.2020 227/2804/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21 липня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошля А.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , щодо видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пп. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Також частиною 3 цієї ж статі визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів зазначив боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте з долучених до матеріалів заяви свідоцтв про народження дітей вбачається, що мати зазначено як « ОСОБА_6 ». Жодного доказу на підтвердження зміни прізвища боржника до заяви про видачу судового наказу не додано.

Крім того, 30 травня 2008 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 20 % всіх видив його доходів щомісячно, але не мешне 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2008 року та до повноліття дітей. Однак заявником ОСОБА_1 до матеріалів заяви про видачу судового наказу не надано доказів про відкриття виконавчого провадження та сплати ним аліментів у відповідних розмірах або припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 .

Пунктом 1 частини 1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.165, 164, 167, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст.165 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.О.Кошля