Справа № 183/4881/19
№ 2/183/1055/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, в якому просила суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 647788 кадастровий №:08:004:0495 площею 5,42 гектарів, та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №662893 кадастровий №:08:004:0902 площею 0,55 гектарів, які були видані на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації №324 від 07.08.2002 року на ім`я « ОСОБА_2 , були фактично видані ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

- визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,42 гектарів, кадастровий № :08:004:0495 та земельну ділянку площею 0,55 гектарів кадастровий №:08:004:0902,що розташовані на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . За життя останній склав заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого воно не складалося заповів позивачеві ОСОБА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до Новомосковської держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Голобувою О.С. 07.02.2018 року заведено спадкову справу № 343/2018 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Мати позивача ОСОБА_3 , дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відмовилася від обов`язкової частки спадщини за законом, подавши нотаріусу відповідну заяву.

В липні 2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .Однак, державним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкові земельні ділянки, у зв`язку з тим, що в державних актах зроблені виправлення у прізвищі власника « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Крім того, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку належну « ОСОБА_5 » (в реєстрі ОСОБА_2 зареєстроване за документом, який відрізняється від документів наданих спадкоємцем до нотаріальної контори.

На думку позивача, помилки в написанні прізвища сталися з вини працівників, які виписували правовстановлюючі документи і допустили невірний переклад з російської на українську мову прізвища її батька. В свою чергу, виконавчий комітет Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області у своєму письмовому листі підтверджує виправлення у державних актах на право приватної власності на землю, що посвідчували право власності на земельні ділянки у нині покійного ОСОБА_2 у прізвищі « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », так як дійсно була помилка у прізвищі, і дані державні акти належать саме цьому власнику.

Таким чином, за вказаних обставин, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача адвокат Медведовська Л.М. позов підтримала, представник відповідача у своїй заяві зазначив, що позов підлягає задоволенню.

Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 16.12.2019 року надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.8).

За життя, ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 08.08.2017 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-425, яким заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Голубовою О.С. заведено спадкову справу №343/2018, матеріали якої свідчать про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, що доводить факт прийняття спадщини позивачем та не потребує додатковому встановленню. В свою чергу, дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовилася від отримання обов`язкової частки в спадщині.

Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім позивача, судом не встановлено.

Між тим, постановою державного нотаріуса від 24 липня 2019 року відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, подані спадкоємцем державні акти на право приватної власності на землю містять виправлення у прізвищі власника земельної ділянки; згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на одну із земельних ділянок зареєстровано державним реєстратором з порушенням чинного законодавства, а також право власності на одну із земельних ділянок належну « ОСОБА_5 » (в реєстрі ОСОБА_2 зареєстроване за документом, який відрізняється від документів наданих спадкоємцем до нотаріальної контори.

У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Так, суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №662893, виданого 29 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_6 ініч ОСОБА_7 , у відповідності до якого останньому, на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації №324 від 07 серпня 2002 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубов`язівської селищної ради, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1494а (а.с.12).

Також, суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №647788, виданого 29 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_6 ініч ОСОБА_7 , у відповідності до якого останньому, на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації №324 від 07 серпня 2002 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубов`язівської селищної ради, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1494 (а.с.13).

В зазначених державних актах містяться виправлення прізвища власника земельної ділянки « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », із відміткою виправленому вірити, підписом селищного голови та печаткою юридичної особи.

Про те, що вказані Державні акти посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на земельні ділянки свідчить також інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де містяться записи, що власником земельної ділянки кадастровий №:08:004:0902 є ОСОБА_2 на підставі Державного акта Р2 №662893, виданого 29 серпня 2002 року, а власником земельної ділянки № :08:004:0495 є ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №647788, виданого 29 серпня 2002 року.

Дійсно, за даними Державного реєстру прізвище власника земельних ділянок має розбіжності, однак інші особисті дані про власника (РНОКПП, серія та номер паспорту) є ідентичними, тому суд не має сумніву що « ОСОБА_2 , як власник земельних ділянок, є однією і тією ж особою.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист №02-21/233-С від 11.04.2019 року в якому виконавчий комітет Дубов`язівської селищної ради підтвердив виправлення у державних актах на право приватної на право землю серії Р2 за № 647788 та за № 662893, що посвідчували право власності на земельні ділянки у нині покійного ОСОБА_2 , у прізвищі « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », так як дійсно була помилка у прізвищі, і дані державні акти належать саме цьому власнику.

Таким чином, вищезазначені розбіжності у прізвищі власника земельних ділянок, виправлення в Державних актах дійсно перешкоджають позивачеві у реалізації її спадкових прав на земельну ділянку, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкоємцеві ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, вимоги позивача підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до позову та підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Аналізуючи викладе, враховуючи заяву представника відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки ОСОБА_2 за життя на законних підставах набув право власності на вищеозначені земельні ділянки, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268, 392 ЦК України, ст.ст. 4,12,76,81,89,263, 265,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт серії Р2 №647788 на право приватної власності на землю, площею 5,42 га, розташованої на території Дубов`язівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 29 серпня 2002 року на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації №324 від 07 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1494 дійсно належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт серії Р2 №662893 на право приватної власності на землю, площею 0,55 га, розташованої на території Дубов`язівської селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 29 серпня 2002 року на підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації №324 від 07 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1494а дійсно належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 5,42 га, кадастровий номер №:08:004:0495, що розташована на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 0,55 га, кадастровий номер №:08:004:0902, що розташована на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.