Справа № 500/4327/19
Провадження № 2/946/1330/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого Жигуліна С.М.
при секретарі Зубенко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі
справу за позовом
стягнення заборгованості
Позивач в судове засідання не з`явилась, оповіщена у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, надала заяву про ухвалення заочного рішення по суті спору. У позовній заяві вказала, що 30 жовтня 2008 року між кредитною спілкою "Придунав?я" та відповідачем був укладений кредитний договір № 647, за яким відповідач отримав 3079,00 грн. Відповідач порушив графік сплати кредиту, заборгованість станом на 13 травня 2019 року складає 190000,00 грн. Разом із тим 13 травня 2019 року кредитна спілка "Придунав?я" уклала з позивачем договір відступлення права вимоги, у зв?язку із чим просить стягнути з відповідача на користь позивача 190000,00 грн.
Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги.
З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.
За договором кредиту за №647 від 30 жовтня 2008 року відповідач отримав від кредитної спілки "Придунав?я" 3079,00 грн. зі строком на 12 фактичних місяців від дати надання кредиту та сплатою за користування кредитом 60 відсотків річних.
За договором відступлення права вимоги від 13 травня 2019 року кредитна спілка "Придунав?я" передала позивачеві право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов?язань.
Разом із тим, рішенням Великої палати Верховного Суду у справі №465/646/11 визначено, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.
Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа.
Разом із тим до матеріалів справи не надано доказів про те, що позивач є банком або кредитною установою, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.
Керуючись ст. 280282 ЦПК України
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити рішення відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя: С.М.Жигулін