Справа № 219/4763/19
Провадження № 2-о/219/13/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хомченко Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Трубчанінової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Бахмутський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Бахмутсько-Лиманське об`єднань управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області області надійшла заява представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Бахмутський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Бахмутсько-Лиманське об,єднань управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту родинних відносин, в якій заявник просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Вуглегірськ Донецької області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Єнакієве, м.Вуглегірськ, Донецької області, України.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік заявника помер у віці 58 років у м. м.Єнакієве, м.Вуглегірськ, Донецької області , про що було видано лікарське свідоцтво про смерть, в обмін на яке Єнакіївським відділом РАЦС було видано свідоцтво про смерть ДНР. Написання по батькові чоловіка в паспорті та в свідоцтві про шлюб відрізняються, а саме, в паспорті чоловіка по батькові записано як ОСОБА_4 , в російському варіанті паспорту чоловіка запис зроблено як ОСОБА_5 , а в свідоцтві про шлюб НОМЕР_1 його по батькові записано як ОСОБА_6 , і що не дозволяє заявнику отримати свідоцтво про смерть чоловіка встановленого зразка та спадщину після смерті чоловіка.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності , заявлені вимоги підтримує.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи належним чином сповіщені, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Вуглегірськ, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка РФ, Воронезька область, м.Бобров, ІНФОРМАЦІЯ_5 уклали шлюб, дружині присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_8 .

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Вуглегірськ Донецької області, в графі сімейний стан зазначено укладання шлюбу ЗАГС м.Вуглегірськ 30.03.1984 року з ОСОБА_7 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у м.Бобров Воронізької області, в графі сімейний стан зазначено укладання шлюбу м.Вуглегірськ 30.03.1984 року з ОСОБА_3 . Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що при перекладі по батькові ОСОБА_3 з російської мови на українську при оформленні документів допущений некоректний переклад, а тому, заява про встановлення родинних відносин підлягає задоволенню. Встановлення факту родинних відносин дозволяє заявнику реалізувати право на отримання спадщини.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 86 від 13.01.2018 р., виданого КЗ ЦПМСП №1 м.Єнакієве МОЗ ДНР, ОСОБА_9 ( на рос. мові) ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Вуглегірськ .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16.01.2018 р. Єнакіївським міським відділом ЗАЦС , ОСОБА_9 ( на рос. мові), ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у м.Єнакієве м.Вуглегірськ , ДНР , актовий запис № 83.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першоїст.78ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимогстатті 213ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 430 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII, п. 1 гл. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, наказу Міністерства Юстиції України від 25.11.2014 № 246/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей», суд

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити юридичний факт , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Вуглегірськ Донецької області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Єнакієве, м.Вуглегірськ, Донецької області, Україна.

Рішення в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Л.І.ХОМЧЕНКО

Суддя Л.І. Хомченко

24.07.2020