У Х В А Л А Справа № 403/5046/12

Провадження № 6/932/262/20

02 липня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Громовику Д.О.,

за участі заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці - адвоката Колєсніка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання адвоката Колєсніка Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката Колєсніка С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке застосовано до неї ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2009 року у справі №2-5285/09.

В обґрунтування клопотання послався на те, що 19 травня 2020 року ОСОБА_1 , при спробі перетину державного кордону України, дізналась, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2009 року у справі № 2-5285/09, до вирішення спору по суті, їй тимчасово обмежено право виїзду за межі України. Внаслідок цього, вона звернулась до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімової К.В., яка винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 24367055 на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2012 року, якою скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2010 року. Цю постанову державний виконавець надіслала до Державної прикордонної служби України, для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Однак, Державною прикордонною службою України у відповідь було повідомлено, що скасувати обмеження у праві виїзду за межі України на підставі постанови державного виконавця не є можливим, оскільки встановлено воно судом у порядку забезпечення позову, а не внаслідок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Тому, єдиною правовою підставою для скасування обмеження є ухвала суду. Оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_1 ніякої заборгованості перед банком не має, а виконавче провадження закінчено, подальших підстав для обмеження її у праві виїзду за межі України не вбачається, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим клопотанням.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за підстав та обставин у ній викладених. Надали довідку АТ «Дельта Банк» від 23 червня 2020 року за вих. 1829, згідно із якою заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 22 серпня 2007 року, що укладений із первісним кредитором АТ «Укрсиббанк», погашена, а сам кредитний договір припинив свою дію 18 лютого 2013 року.

Представник позивача та відповідач належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились, письмових заяв та клопотань не надали.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 6, 7 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб, за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2009 року вжито заходи забезпечення позову до вирішення спору по суті та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2010 року позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задоволено. 06 грудня 2010 року по справі видано виконавчі листи. Ухвалою суду від 28 березня 2012 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2010 року скасовано. 07 листопада 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська знову постановлено рішення про задоволення позовних вимог АТ «Укрсиббанк», про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 серпня 2007 року, у сумі 62 603 гривні 92 копійки. Виконавчі листи, на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2012 року, судом не видавались.

На підставі виданих, з метою виконання скасованого на цей час заочного рішення суду від 25 травня 2010 року, виконавчих листів від 06 грудня 2010 року, Бабушкінським відділом ДВС ДМУЮ 14 січня 2011 року відкрито виконавче провадження № 24367055, де боржницею є ОСОБА_1

22 травня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімовою К.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 24367055 на тій підставі, що заочне рішення суду від 25 травня 2010 року, скасовано ухвалою суду від 28 березня 2012 року.

Згідно із довідкою АТ «Дельта Банк» від 23 червня 2020 року за № 1829, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 22 серпня 2007 року, що укладений із первісним кредитором - АТ «Укрсиббанк», погашена, а сам кредитний договір припинив свою дію 18 лютого 2013 року.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15 червня 2020 року, постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімової К.В. про закінчення виконавчого провадження від 22 травня 2020 року, не є підставою для скасування обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки таке обмеження встановлено судом не за поданням державного виконавця у процедурі примусового виконання рішення, а в порядку забезпечення позову.

Вирішуючи клопотання адвоката Колєсніка С.В., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали суду від 21 серпня 2009 року про забезпечення позову, видами забезпечення позову визначено наступні: арешт на майна або грошових коштів, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона на вчинення певних дій; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Такого способу забезпечення позову, як тимчасове обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, норми ст. 152 ЦПК України у вказаній редакції, не містили.

Лише Законом України № 2677-VI від 04.11.2010 року, ЦПК України було доповнено ст. 377-1, якою визначено повноваження суду на вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи, у праві виїзду за межі України, при виконанні судових рішень, у випадку надходження відповідного подання державного виконавця.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із вимогами ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті. Крім цього, відповідно до вимог ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон були передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України". Стаття 6 цього закону передбачала, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи те, що в Цивільному процесуальному кодексі України, в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали від 21 серпня 2009 року, була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку з відкриттям провадження по цивільній справі, суд доходить висновку про необхідність скасування цього заходу забезпечення позову та задоволення клопотання. Суд враховує і те, що цей захід забезпечення позову був вжитий на час вирішення справи по суті, в даній справі прийнято рішення, відкриті виконавчі провадження відсутні, а ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором виконано у повному обсязі, про що свідчить надана нею довідка та відсутність заяв позивача про видачу виконавчих листів, на виконання рішення суду від 07 листопада 2012 року. З цих підстав, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 258, 260, 261, 441 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Колєсніка Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, що встановлене ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Згідно із вимогами п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко