ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2638/20 Справа № 202/6397/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 - його колишня дружина, шлюб з якою розірваний 26.05.2016 року.

Під час спільного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_3 . Після припинення шлюбних відносин донька проживає з матір`ю.

31.08.2017 року між ним та відповідачем був укладений нотаріальний договір про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та договір щодо здійснення батьківських прав, участі у вихованні дитини та участі батька у додаткових витратах на дитину.

Після укладання цих договорів донька неодноразово перебувала в нього, позивача, у новій сім`ї, де до дівчини дуже добре ставлення. Але останнім часом зазначені договори в повному обсязі не виконуються.

Так, ним, позивачем, не було надано згоду відповідачеві на виїзд дитини за межі України через те, що відповідач з листопада 2017 року не надає йому дитину, мотивуючи тим, що остання не хоче бути з ним. Мирним шляхом врегулювати питання щодо його участі у вихованні дитини не вдається. Тому позивач, з метою виконання своїх прав і обов`язків батька щодо участі у вихованні дитини, а також з метою повного і гармонійного розвитку дитини, звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою і визначити такий спосіб участі у вихованні доньки, ОСОБА_3 : побачення за місцем фактичного перебування, за адресою: АДРЕСА_1 не менше 14 днів в кожні три місяці року за наступним графіком:

- побачення у вихідні дні з ночівлею два рази з п`ятниці 19-00 год. до 16-00 год. неділі;

- побачення в будні дні з 16-00 до 19-00 години з урахуванням уроків, тренувань, без порушення режиму дня дитини, але не менше десяти разів за вказаний вище період;

- встановити, що він має право брати до себе доньку за місцем свого фактичного перебування за адресою: АДРЕСА_1 для зустрічі Нового року кожного непарного року 31 грудня і 1 січня;

- встановити, що він має право двічі на рік, протягом двох тижнів, з двадцять п`ятого травня по двадцять п`яте червня та протягом двох тижнів з двадцять п`ятого грудня по двадцять п`яте січня брати дитину та відпочивати разом з нею не території України та за кордоном, забезпечуючи їй повноцінний відпочинок;

- встановити, що в інший час він має право брати дитину на відпочинок лише за погодженням з ОСОБА_1 ;

- встановити, що в день зустрічей з дитиною він особисто забирає дитину зі школи, дому, іншого місця перебування дитини за домовленістю з відповідачем;

- встановити, що він, позивач, має право без обмеження, але з урахуванням загальних вимог до розпорядку дня, спілкуватися з донькою, ОСОБА_3 , телефоном або будь-яким іншим засобом зв`язку;

- встановити, що ОСОБА_1 повинна сповіщати його про всі заходи, що стосуються побутового, творчого та учбового процесу дитини зміна місця проживання, виїзд на відпочинок, батьківські збори, виступи, поїздки, інше, якщо це стало їй відомо заздалегідь та обов`язково сповіщати про зміну місця навчання дитини.

Також позивач просив відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору (а.с.2-6,86-87, 96-98).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 , 1984 року народження, у вихованні доньки, ОСОБА_4 таким чином: побачення у будні дні з 16-00 до 19-00 години у перші три місяці після набрання цим рішенням законної сили у присутності матері, ОСОБА_1 , в місцях і закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку занять в гуртках, погодних умов і режиму дня дитини;

- після спливу трьох місяців після набрання цим рішенням законної сили батько, ОСОБА_2 , має права на побачення з дитиною у будні дні за таким же графіком без присутності матері дитини, ОСОБА_1 , а також побачення з п`ятниці 19-00 години до суботи 19-00 години з ночівлею за місцем фактичного перебування батька, ОСОБА_2 , за адресою : АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 має право брати до себе доньку за місцем свого фактичного перебування за адресою : АДРЕСА_1 для зустрічі Нового року кожного непарного року 31 грудня і 1 січня, за бажанням дитини;

- ОСОБА_2 має право один раз на рік, у період з двадцять п`ятого травня по п`яте червня, з урахуванням графіку занять, брати дитину, ОСОБА_3 , для відпочинку з ним на території України і за кордоном за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 .

Інший більш тривалий відпочинок з дитиною ОСОБА_2 має узгоджувати з ОСОБА_1

ОСОБА_2 має право без обмеження, але з урахуванням загальних вимог до розпорядку дня, спілкуватися з донькою, ОСОБА_3 , телефоном або будь-яким іншим засобом зв`язку.

В решті вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.207-208).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визначити спосіб спілкування батька з дитиною: встановити режим спілкування з ОСОБА_2 - один раз на тиждень, у неділю у присутності ОСОБА_1 з 16.00 до 19.00 години. Спілкуватися у будні дні з дитиною по телефону не пізніше 21.00 години та коли в дитини не має тренування.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що дитина через неправомірну поведінку ОСОБА_2 до неї, відповідача, побоюється батька і відмовляється від зустрічей з ним (а.с.215-217).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2017 року між сторонами був укладений договір щодо здійснення батьківських прав, участі у вихованні дитини та участі батька у додаткових витратах, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 Н.Г. (а.с. 115,16). Проте на даний час сторонами не виконуються умови цього договору, про що наголошував позивач у своєму позові і відповідач у судовому засіданні.

Під час розгляду справи відповідач, розуміючи, що позивач як батько дитини має право брати участь у її вихованні, наполягала на тому, щоб зустрічі батька з дитиною відбувалися лише один раз на тиждень за обов`язкової її присутності, мотивуючи це тим, що дитина через неправомірну поведінку ОСОБА_2 до неї, відповідача, побоюється батька і відмовляється від зустрічей з ним, що на думку ОСОБА_1 підтверджується висновком практичного психолога, на консультацію до якого вона звернулась в приватному порядку (а.с. 179,180).

У висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, затвердженого виконкомом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 27.06.2019 року за № 18/5-335 запропоновано спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки, ОСОБА_3 . З даного висновку вбачається, що позивач, ОСОБА_2 , на даний час, у зв`язку з професійною діяльністю, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де є всі необхідні умови для життя та розвитку дитини. Також встановлено, що для спілкування з дитиною ОСОБА_2 обрав адресу : АДРЕСА_1 , де проживає його мати, і де є всі необхідні умови для спілкування з дитиною і проживання дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що права батьків щодо дитини є рівними та врахувавши позицію органу опіки та піклування, а також той факт, що дитина не може бути заручником особистих відносин батьків, суд вважав за доцільне встановити порядок спілкування та побачення позивача з дитиною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).

Згідно із п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.153 цього Кодексу, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Частина 3 ст.157 СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Згідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З матеріалів справи вбачається, що у висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, затвердженого виконкомом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 27.06.2019 року за № 18/5-335 запропоновано спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки, ОСОБА_3 .

Відповідно до якого, ОСОБА_2 має право брати участь у вихованні та брати свою доньку на побачення до себе за місцем свого фактичного перебування у АДРЕСА_1 , не менше 14 днів в кожні три місяці року за наступним графіком:

-побачення у вихідні дні з ночівлею 2 рази з п`ятниці 19-00 годин до 16-00 години неділі;

-побачення у будні дні з 16-00 до 19-00 години з урахуванням уроків, тренувань, без порушення режиму дня дитини, але не менше 10 разів за вказаний період;

- ОСОБА_2 має право брати до себе доньку за місцем свого фактичного перебування за адресою : АДРЕСА_1 для зустрічі Нового року наприкінці кожного непарного року 31 грудня та 01 січня дитина знаходиться з батьком;

- ОСОБА_2 має право двічі на рік протягом двох тижнів, у період з 25.05. до 25.06, та протягом двох тижнів у період з 25.12 по 25.01 ( з дотриманням та урахуванням режиму навчання дитини), батько має право брати дитину для відпочинку з ним на території України та за кордоном, забезпечувати їй повноцінний відпочинок. В інший час брати дитину на відпочинок батько ОСОБА_2 , має право тільки за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 ;

-у день зустрічі із дитиною ОСОБА_6 , особисто забирає дитину із школи, дому, іншого місця перебування дитини за домовленістю із ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_2 має право у будь-який час, з урахуванням дотримання загальних вимог розпорядку дня, спілкуватися з дитиною, телефоном або будь-яким іншим засобом зв`язку;

- ОСОБА_1 повинна сповіщати ОСОБА_2 про всі заходи, що стосуються побутового, творчого та учбового процесу дитини зміна місця проживання, виїзд на відпочинок, батьківські збори, виступи, поїздки, інше, якщо це стало їй відомо заздалегідь та обов`язково сповіщати про зміну місця навчання дитини (а.с.119-123).

Відповідно до ст.159 цього Кодексу, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із ч.1 ст.12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Колегія суддів зазначає, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Колегія суддів вважає, що з висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: