ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6749/20 Справа № 206/2212/20 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року

у цивільній справі позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору від 26 травня 2020 року відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна та відшкодування збитків, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та звільнити її від сплати судового збору, про що постановити відповідну ухвалу.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у звільненні її від сплати судового збору за подання позову, оскільки така можливість передбачена ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, який відповідно до довідки Шевченківського ДПІ Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області складає 39 707,90 грн, тоді як сума судового збору яка підлягає сплаті становить 10 510,00 грн.

Відповідачі правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористались.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна та відшкодування збитків.

В позовній заяві позивач, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, та керуючись положенням ч. 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», просила звільнити її від слати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення від сплати останнього; позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути вказані в ухвалі недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

26.05.2020 року позивач повторно звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору за подання позовної заяви, посилаючись на те, що його розмір перевищує 5% розміру її річного доходу за попередній календарний рік та на своє скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору від 26.05.2020 року відмовлено через відсутність підстав для звільнення та, керуючись ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у звільненні її від сплати судового збору за подання позову, оскільки така можливість передбачена ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, який відповідно до довідки Шевченківського ДПІ Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області складає 39 707,90 грн, тоді як сума судового збору яка підлягає сплаті становить 10 510,00 грн, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

За правилом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окрім іншого, колегія суддів також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст.ст.175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175,177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, а саме враховуючи майновий стан сторони за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Таким чином, звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

Єдиною підставою для вчинення районним судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторони. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог ЦПК України, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Доказів наявності чи відсутності у заявника рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними позивач суду не надала.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що розмір судового збору за позовом перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, який відповідно до довідки Шевченківського ДПІ Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області складає 39 707,90 грн, тоді як сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 10 510,00 грн, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначене не є самостійною підставою для звільнення від сплати судового збору, а діє лише за умови певного майнового стану особи.

Позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища, що унеможливлює сплату нею судового збору за подання позову до суду та може бути підставою для звільнення від сплати такого.

Згідно матеріалам справи, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру позивачем не заявлялося, тому у суду першої інстанції не було підстав для вирішення даного питання.

Відтак, жодних обґрунтованих доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, позивачем не надано.

Кожна сторона має не лише права, на неї можуть бути покладені певні процесуальні обов`язки. Суд своєю ухвалою про залишення позовної заяви без руху поклав на позивача обов`язок сплатити судовий збір, однак позивач не сплатила судовий збір .

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не була позбавлена можливості подати клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Щодо клопотання позивача в апеляційній скарзі про ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про звільнення її від сплати судового збору за подання позову, колегія суддів зазначає, що вирішення зазначеного не входить до повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги в розумінні ст. 374 ЦПК України.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова