ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/9371/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/5201/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Байрамова Олександра Володимировича в інтересах акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2019 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Шепітко І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк), правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), треті особи : приватний виконавець Одеського виконавчого округу Притуляк В.М. (далі- приватний виконавець), державне підприємство «СЕТАМ», про заборону чинити перешкоди в користуванні власністю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ«Укрсоцбанк» за кредитним договором від -1 червня 2007 року у загальному розмірі 121 312,44 доларів США звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані на АДРЕСА_1 , шляхом продажу цього нерухомого майна на прилюдних торгах.

Посилаючись на те, що його колишня дружина ОСОБА_2 , за пособництва посадових осіб ПАТ «Укрсоцбанк», незаконно намагається здійснити відчуження на свою користь належних йому вказаних нежитлових будівель кафе-бару, подавши виконавчий лист щодо виконання наведеного вище заочного рішення приватному виконавцю Притуляку В.М., Шкорупеєв А ОСОБА_4 . просив задовольнити його позов.

Одночасно він подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Притуляку В.М. та державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з реалізації належних йому нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено в повному обсязі.

Судове рішення мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову в межах заявленого позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Байрамова О.В. в інтересах АТ «Альфа-Банк» просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що:

- позивач не довів обставини на які посилався в заяві про забезпечення позову,

- в заяві про забезпечення позову та в оскаржуваній ухвалі не вирішено питання зустрічного забезпечення,

- забезпеченням позову порушено право стягувача, яким є АТ «Альфа-Банк», на реалізацію майна на прилюдних торгах на підставі заочного рішення суду від 20 вересня 2015 року, яке набрало законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники судового процесу в судове засідання, призначене на 14 липня 2020 року, не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням особисто прийняти участь у розгляді справи не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

Встановлено, що 01 червня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 210 000 доларів США, а остання зобов`язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,85 % річних, здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 31 травня 2017 року.

Виконання зобовязання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором - реєстровий №3043, укладеним між банком та ОСОБА_1 ,

За умовами договору останній передав в іпотеку банку нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 .

Через неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору №2007/13-2.06/344 станом на 30 березня 2015 рік виникла заборгованість перед банком у загальному розмірі 121 312,44 дол. США, що еквівалентно 2 843 882,02 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ПАТ «Укрсоцбанк» був обраний спосіб захисту порушеного права як звернення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №2007/13-2.06/344 від 01.06.2007 року стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання кредиту №2007/13-2.06/344 від 01 червня 2007 року у загальному розмірі 121 312, 44 доларів США - звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення торгів на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У квітні 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», в черговий раз звернувся до органу примусового виконання для виконання зазначеного заочного рішення.

Постановою приватного виконавця Одеського виконавчого округу Притуляка В.М. від 03 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження щодо виконання заочного рішення. Малиновського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2017 року.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець Одеського виконавчого округу Притуляк В.М.,державне підприємство «СЕТАМ», про заборону чинити перешкоди в користуванні власністю.

Мотиви та норми права, застосовані апеляційним судом

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову в межах заявленого позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд вважає такий висновок надуманим та таким, що суперечить нормам процесуального права.

Як відомо, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які покликані гарантувати за його позовом реальне виконання рішення.

Разом з тим, у даній справі заходи забезпечення позову застосовано судом не з тією з метою, з якою це право йому було надано законодавцем.

Так, у пункті 3 Висновку № 11 (2008) КРЄС зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

За усталеною практикою ЄСПЛ, посилання на яку містить і оскаржуване рішення ВРП (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Бендерський проти України», «Сокуренко і Стригун проти України»), закріплене у статті 6 Конвенції право особи на справедливий судовий розгляд забезпечується, зокрема, і через право на мотивоване судове рішення, справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується.

Відповідно до п.1 ч.7ст.57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Статтею 260 ЦПК України встановлено вимоги до змісту ухвали суду, що викладається окремим документом, за якими така ухвала має містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з ч.1ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п.2 ч.1,ч.3ст.152 ЦПК України).

Частиною 5ст.153 ЦПК України передбачено, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова ПВСУ №9 від 22 грудня 2006 року) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала про забезпечення позову має включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (пункт 7 згаданої постанови).

У мотивувальній частині ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову наведено положення ст.ст. 151-153 ЦПК України та вказано на належність доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Проте судом в ухвалі не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 про заборону чинити перешкоди в користуванні власністю, не зазначено, чим керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не вказано, яким чином суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір, не надано оцінки доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог.

Більш того, посилаючись на загальні положення п.1 постанови ПВСУ №9 від 22 грудня 2006 року, тобто розуміючи про існування вказаної постанови, суд першої інстанції проігнорував чіткі роз`яснення, викладені в п.2 цієї ж постанови про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Зазначені порушення, з огляду на чіткі вимоги процесуального закону щодо наведення у судовому рішенні мотивів його прийняття та недопустимості заборони виконання судових рішень, що набрали законної сили, є очевидними та не мають характеру суддівської помилки, а пов`язані із нехтуванням суддею своїх обов`язків.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

У зазначеній справі апеляційний суд не постановляє окрему ухвалу відносно судді Шепітка І.Г., оскільки рішенням Вищої ради правосуддя від 09 січня 2020 року його звільнено з посади судді за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Байрамова Олександра Володимировича в інтересах акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Одеського виконавчого округу Притуляку Валерію Миколайовичу та державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з реалізації належних йому нежитлових будівель кафе-бару, загальною площею 663,2 кв.м., розташованих на АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: