Провадження №6/523/284/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15 в м. Одеса заяву Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ

Директор ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - Ситніков К.О.. звернувся до суду із зазначеною заявою посилаючись на те, що 27.10.2014 року Суворовським районними судом м. Одеси ухвалено рішення по цивільній справі № 523/11160/14-ц, яким позовні вимоги ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти в порядку регрусу в сумі 20772,85 гривень. В наступному Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист з виконання зазначеного рішення суду. Посилаючись на ту обставину, що рішення суду не виконано, а згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України 28.02.2017р. головним державним виконавцем Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області було проведено виконавчі дії та прийнято рішення про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", проте станом на 05.06.2020р. виконавчий лист №523/11160/14 на адресу АТ "УОСК" не надходив, а тому заявник вважає що є достатні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Сторони до судового засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись судові повістки. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року по цивільній справі № 523/11160/14-ц позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти в порядку регрусу в сумі 20772,85 гривень. На виконання зазначеного рішення Суворовським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист щодо стягнення вказаної суми боргу.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення у цивільній справі №523/11160/14ц та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

На момент отримання виконавчого листа, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Виконавчий лист було видано 11.02.2015р. для подальшого виконання. 28.02.2017р. виконавчий лист №523/11160/14ц було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто з 28.02.2017р. почав відраховуватись новий строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та становив три роки, а саме до 28.02.2020р.

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поноволення строку для предявлення виконавчого листа до виконання 10.06.2020року. Заявлячи клопотання про поновлення строку заявник не посилається та не зазначає причини, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що свідчило б про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника на відомості з Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, про те що при поверненні стягувачеві виконавчого листа при пересилці його було втрачено, оскільки дані посилання жодним документом не підтверженні.

Дослідивши надані документи, суд вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа задоволенню не підлягає, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від сторони стягувача та пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Разом із тим, стягувач не зазначив поважності причин, за яких був втрачений оригінал виконавчого листа, і дані обставини не підтверджені належними доказами.

Враховуючи зазначені вище обставини суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повну ухвалу суду складено та підписано 16 липня 2020 року.

Суддя