КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5261/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Мостової Г.І.

Секретаря судового засідання Спеней О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекаря Андрія Львовича, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Пекара Андрія Львовича, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» про визнання протиправним рішення, скасування записів, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40266230 від 22.03.2018 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення площею 85,8 кв.м., приміщення АДРЕСА_1 , в будинку АДРЕСА_2 за ТОВ «Рада 6» (), винесене державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем;

- скасувати запис про право власності за номером 25381122 на об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) за ТОВ «Рада 6» (), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем на підставі рішення про державну реєстрацію;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40846708 від 26.04.2018 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення площею 111,7 кв. м., в будинку АДРЕСА_4 за ТОВ «Рада 7», винесене державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем;

- скасувати запис про право власності за номером 25917666 на об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) за ТОВ «Рада 7» (), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем на підставі рішення про державну реєстрацію.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекаря Андрія Львовича, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в порушення процесуальних норм суд першої інстанції не з`ясував природу правовідносин сторін, предмет спору, і дійшов помилкового висновку про те, що у позовній заяві ставляться вимоги, які необхідно вирішувати у порядку адміністративного судочинства. Із поданої до суду позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи щодо законної належності на праві власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 та за адресою: АДРЕСА_2 , а отже існує спір про право. Позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв`язані питання, пов`язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно (будівлю), не можуть бути розглянуті за правилами Кодексу про адміністративне судочинство України. Аналогічні правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 396/2550/17.

У визначений ухвалою суду строк, інші учасники справи не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекар А.Л. та представники третіх осіб: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа ОСОБА_1 у порядку цивільного судочинства звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекаря Андрія Львовича, як суб`єкта владних повноважень, та третіх осіб: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_5 та квартири АДРЕСА_6 . Будинки збудовані за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб на підставі інвестиційних договорів, укладених із забудовником ПАТ «Познякижитлобуд».

Для забезпечення експлуатації житлових будинків співвласниками будинків створені об`єднання співвласників квартир «Старонаводницька 6-Б» та «Лесі Українки 7Б ».

Зборами власників квартир та нежитлових приміщень у рішеннях визначений порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного загального майна, якими передбачена експлуатація будинків через статутні органи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також прийняття на баланс майнових комплексів багатоквартирних житлових будинків: АДРЕСА_8 . Правління Об`єднань співвласників багатоквартирного будинку повідомило ТОВ «Рада 6» та ТОВ «Рада 7» про необхідність передачі будинків на баланс об`єднань.

11 травня 2018 року позивач дізнався про протиправне позбавлення права спільної власності на нежитлові приміщення, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 та у будинку АДРЕСА_4 .

Порушуючи питання про скасування запису про право власності за номером 25381122 на об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) за ТОВ «Рада 6» (), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем на підставі рішення про державну реєстрацію та запису про право власності за номером 25917666 на об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) за ТОВ «Рада 7» (), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарем Андрієм Львовичем на підставі рішення про державну реєстрацію, позивач обґрунтовує такі вимоги тим, що право власності на відповідні об`єкти нежитлової нерухомості за ТОВ «Рада 6» та «Рада 7» зареєстровано необґрунтовано, оскільки спірні об`єкти є частиною цілісного майнового комплексу багатоквартирних будинків і перебувають у спільній власності власників квартир (в тому числі і позивача), а тому, відповідачем фактично протиправно позбавлено позивача права спільної власності на вказані приміщення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекаря Андрія Львовича, треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7Б», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 7» про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Розгляд справ у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про відмову у відкриття провадження у справі, колегія суддів виходить з такого.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 19 ЦПК України як цивільну юрисдикцію розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства суди розглядають також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами - частина 2 статті 19 ЦПК України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. (п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Застосований у процесуальній нормі статті 19 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

З огляду на наведені положення до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Приватноправові відносини вирізняються від публічно-правовий наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено колегією суддів та вбачається із змісту позовних вимог ОСОБА_1 , що спірні правовідносини виникли між учасниками справи щодо правомірності виникнення права власності у ТОВ «Рада 6» та «Рада 7» на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , та за адресою: АДРЕСА_3 , як частину цілісного майнового комплексу багатоквартирних будинків і перебувають у спільній власності власників квартир вказаних будинків.

При цьому, визначений у позові відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекарь А.Л., приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Прийняті відповідачем оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав інших осіб, а не позивача, а тому заявлені вимоги позивача щодо оскарження реєстраційних дій, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на нежитлові приміщення у відповідних будівлях, не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Таким чином, за пред`явленими вимогами позивача ОСОБА_1 спір має характер приватноправового, оскільки полягає у встановленні (спростуванні) та захисті права власності на конкретні об`єкти нерухомого майна, правомірності виникнення такого права за тим чи іншим суб`єктом. А заявлені позивачем вимоги щодо реєстрації нерухомого майна (вчинених реєстраційних дій) є похідними від спору щодо такого майна і в силу частини 2 статті 19 ЦПК України цей спір, виходячи з суб`єктивного складу сторін, підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Отже, позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв`язані питання, пов`язані з реєстрацією прав власності на нерухоме майно (будівлю), не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 396/2550/17.

З урахуванням наведених норм права, правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому заявлені вимоги позивача не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, належним чином не визначився зі змістом, підставами вимог позивача та характером спору і помилково відмовив у відкритті провадження у справі за пред`явленим позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: