Справа № 350/1980/19
Провадження № 2/350/100/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.,

з участю секретаря Видойник І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко Світлани Дмитрівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,202 га для обслуговування будинковолодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1 , видані 16 липня 2019 року та 25 липня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 недійсними. Крім цього, просить скасувати рішення реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. від 16 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та від 25 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,202 га для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та які зареєстровані за ОСОБА_2 . Також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 . Після смерті матері відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом є він та його брат ОСОБА_3 , а відповідачка ОСОБА_2 , яка доводиться дочкою його померлої сестри ОСОБА_6 , є спадкоємцем за правом представлення.

Бажаючи оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори, проте листом приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Ковальчука Т.П. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа власності. З цього ж листа йому стало відомо, що 16 липня 2019 року приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. видала відповідачці ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на ціле будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а 25 липня 2019 року - також і свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,202 га, для обслуговування вищевказаного будинковолодіння, та провела державну реєстрацію права власності на дане майно за відповідачкою ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що вказані свідоцтва про право на спадщину складені з порушенням вимог закону, оскільки на момент смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало його матері, а тому на момент видачі ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину від 16.07.2019 та 25.07.2019, будинковолодіння та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не входили та не могли входити до складу спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_4 . А тому вказані свідоцтва про право на спадщину та державна реєстрація підлягають до скасування.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Родіков І.С. у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Однак будучи допитаними раніше у попередніх судових засіданнях, позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених у позовній заяві, просили про задоволення позову. Крім цього представник Родіков І.С. доповнив, що батьки позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи у зареєстрованому шлюбі побудували спірне будинковолодіння разом, а отже воно являлося спільною сумісною власністю подружжя та належало їм в рівних долях по 1/2 його частині кожному. ОСОБА_4 все належне йому на день смерті майно заповів внучці ОСОБА_2 , а тому 1/2 вказаного майна належить відповідачці на підставі заповіту. Разом з тим, коли померла ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а спадкоємцями першої черги за законом після смерті останньої є позивач ОСОБА_1 , його брат ОСОБА_3 , як сини останньої та відповідачка ОСОБА_2 , яка є дочкою їхньої померлої сестри ОСОБА_6 та являється спадкоємцем за правом представлення, а тому майно яке залишилось після смерті їх матері ОСОБА_5 , в рівних долях має належати їм трьом.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Бурак Б.В. у судове засідання не з`явилися. Однак будучи допитаною у попередніх судових засіданнях, відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала, пояснила що ІНФОРМАЦІЯ_4 її дід ОСОБА_4 склав у її користь заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилася хвора бабуся ОСОБА_5 , за якою доглядала її покійна мати та вона.

ІНФОРМАЦІЯ_5 її баба ОСОБА_5 у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася в нотаріальну контору з заявою про відмову від прийняття спадщини, в якій зазначила, що вона відмовляється від обов`язкової та належної частки спадщини на користь внучки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 її баба ОСОБА_5 померла, після її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6 їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ціле будинковолодіння та земельну ділянку.

Відповідачка вважає, що підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину на будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,202 га, які знаходяться по АДРЕСА_1 , не має, а тому просила у задоволенні позову відмовити.

Приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Однак будучи допитаною у попередньому судовому засіданні позову не визнала, зазначила, що підстав для відмови позивачці ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину на будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,202 га для обслуговування будинковолодіння, які знаходяться по АДРЕСА_1 не було, а про наявність інших спадкоємців, їй на час видачі відповідачці свідоцтв про право на спадщину нічого не було відомо, а тому вважає, що нотаріальні дії нею вчинені відповідно до закону, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно із ст. 1 та ст. 4 ЦК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Судом встановлено, що у 1964-1965 роках батьки позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане не заперечувалось і сторонами у ході судового розгляду.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2004, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.01.2004, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що вищевказане будинковолодіння та земельна ділянка були зареєстровані за ОСОБА_4 (а.с.79-80, 93.).

Разом з тим, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належав подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, в рівних долях по 1/2 частині кожному.

З наявної в матеріалах справи довідки № 955, виданої виконкомом Сваричівської сільської ради Рожнятівського району 07.06.2019 (а.с.10) вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської ради за 2016-2019 роки № 2, матері позивача ОСОБА_5 належало будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Батько позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.2019, серії НОМЕР_2 від 17.09.2019 (а.с. 12-13).

Позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 07.02.1963 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі належну частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Все належне йому майно ОСОБА_4 , заповів відповідачці ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту, складеного спадкодавцем ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 22).

З матеріалів спадкової справи № 111/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 30 жовтня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. з заявою про прийняття спадщини (а.с. 55).

20 лютого 2019 року дружина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. з заявою про відмову від прийняття спадщини, в якій зазначила що від обов`язкової та належної їй частки у спадковому майні, а саме будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 вона відмовляється на користь позивачки ОСОБА_2 (а.с. 63).

16 липня 2019 року та 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. видано на ім`я відповідачки ОСОБА_2 оспорювані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю домоволодіння в цілому, яке знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею, 0,2020 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 99, 115).

Постановою приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Ковальчука Т.П. № 225/02-14 від 17.10.2019, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю документа власності на майно. В цьому ж листі повідомлено, що спадщина після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року видавалася приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В силу вимог ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`ясненнями викладеними в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що оспорювані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2019 та 25.07.2019, видані ОСОБА_2 на ціле будинковолодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , вчинені без врахування того, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина тільки на належну 1/2 її частину. Дружина спадкодавця - ОСОБА_5 , після смерті чоловіка, відмовилася від обов`язкової частки у спадковому майні на користь відповідачки ОСОБА_2 , а тому відповідачка ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_4 , мала право успадкувати тільки належну йому 1/2 частину спадкового майна. Разом з тим, дружина спадкодавця - ОСОБА_5 , являючись співвласником будинковолодіння та земельної ділянки, у встановленому законом порядку не відчужила належну їй 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки. А тому, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями першої черги за законом на належну їй 1/2 частину спадкового майна, являються позивач ОСОБА_1 , його рідний брат ОСОБА_3 , а також за правом представлення відповідачка ОСОБА_2 , що не було враховано нотаріусом при оформленні спадкових прав. А тому така видача свідоцтв про право на спадщину порушує права позивача як спадкоємця першої черги за законом та фактично унеможливлює подальше оформлення його прав на частину спадкового майна після смерті його матері ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, вбачаються достатні підстави для задоволення позову в частині визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.07.2019 та 25.07.2019, виданих на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д., недійсними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952 ІV (далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 вказаного Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, з урахуванням того, що вищевказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі яких відповідачка ОСОБА_2 отримала у власність в цілому будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,202 га для обслуговування будинковолодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1 , визнані недійсними, реєстрація права власності за відповідачкою на вказане будинковолодіння та земельну ділянку підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 768 грн. 40 коп., що підлягають стягненню з відповідачів на його користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко Світлани Дмитрівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації прав на нерухоме майно задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. 16 липня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,202 га для обслуговування будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. 25 липня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 .

Скасувати рішення реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. від 16 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та від 25 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,202 га, для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , та які зареєстровані за ОСОБА_2 .

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко Світлани Дмитрівни на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Повний текст рішення складений 17 липня 2020 року.