КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 378/962/19 Головуючий 1 інстанція -Марущак Н.К.
Провадження № 22-ц/824/2115/2020 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 липня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Лівінського С.В., Березовенко Р.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № K2V4AU01773344 від 05.05.2006 року відповідач отримала кредит, у розмірі 64701, 33 грн. на наступні цілі: купівлю автомобіля - 47435 грн. та на оплату страхових платежів - 17266 грн. 34 коп. на термін до 2 травня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.07.2019 року має заборгованість 117624 гривень 99 копійок, з яких 21014, 68 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 95130, 39 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1479, 92 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ „ПриватБанк" вказану суму заборгованості за кредитним договором та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 гривню.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 27 вересня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № K2V4AU01773344 від 05.05.2006рокув сумі 117624 гривні 99 копійок, з яких 21014 гривень 68 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 95130 гривень 39 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1479 гривень 92 копійки - заборгованість по комісії за користування кредитом та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 гривня.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , 26 жовтня 2019 року подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 , посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам, а саме те, що нею було внесено на рахунок банку в період з червня 2006 року по червень 2012 року 81911,97 гривень, при цьому не враховано, що зі впливом такого тривалого часу частина квитанції на підтвердження її оплати не збереглися.

А тому просить скасувати повністю рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким застосувати до даних правовідносин строки позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було перейменовано у зв`язку із зміною типу банку в ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 2 а. с. 130- 133), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а. с. 15-16) укладено кредитний договір № К2У4АШ1773344 з відповідачем, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 64701 грн. 33 коп. на наступні цілі: купівлю автомобіля - 47435 грн. та на оплату страхових платежів - 17266 грн. 34 коп. на термін до 2 травня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Встановлено, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.07.2019 року має заборгованість 117624 гривень 99 копійок.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою не надано належних в розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України, та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилалася.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на держання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, з урахуванням позовних вимог (про стягнення лише боргу по тілу кредиту, відсотках та комісії) та виписок банку за особовим рахунком відповідача вона належним чином не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 29.07.2019 року має заборгованість 117624 гривень 99 копійок, з яких 21014, 68 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 95130, 39 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1479, 92 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом (т. 1 а. с. 101-105, т. 1 а. с. 106-235, т. 2 а. с. 1-125).

Колегія суддів звертає свою увагу на те, що кредитний договір №К2У4АШ1773344 укладався з ОСОБА_2 ,яка взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконує та, яка відповідно до копії свідоцтва про зміну прізвища серії НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , зареєстрована відділом реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1. (т. 2 а.с. 231)

Натомість, колегія суддів ставиться критично до тієї обставини, щокредитний договір №К2У4АШ1773344, який укладався з ОСОБА_2 , саме укладався з однією і тією ж особою, яка відповідно до серії НОМЕР_1 про зміну прізвища є ОСОБА_1 .

Крім того, колегія бере до уваги ту обставину що апелянт, щоб уникнути відповідальності, щодо належного виконання своїх зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, як на підставу свої заперечень просив колегію суддів апеляційної інстанції застосувати до даних правовідносин строки позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів, вважає, що оскільки сторонами були визначені всі істотні умови кредитного договору, згідно з якого остання отримала кредит у розмірі 64701 грн. 33 коп. на купівлю автомобіля - 47435 грн. та на оплату страхових платежів, однак у визначений договором термін до 2 травня 2013 року зобов`язання за вказаним договором не виконала та належних та достовірних доказів погашення вищевказаної заборгованості ні суду першої інстанції ні колегії суддів апеляційної інстанції не надала.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджуючись з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог на користь банку.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: С.В. Лівінський

Р.В. Березовенко