Справа № 357/6323/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що він досяг пенсійного віку і звернувся до Управління пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. У зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища заявника у правовстановлюючих документах, він позбавлений можливості звернутися із заявою про призначення пенсії до відповідного органу. А тому заявник просив суд встановити факт належності йому свідоцтва № 24 виданого 25.06.1982 р.

Заявник ОСОБА_1 заяву підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що з 01.09.1980 р. по 25.05.1982 р. ОСОБА_1 проходив навчання на Гайсинському автотранспортному підприємстві 10163, спеціальність слюсар. По закінченню навчання йому було видано свідоцтво № 24 від 25 червня 1982 р. У вказаному свідоцтві прізвище ім`я по батькові заявника було записано російською мовою - ОСОБА_2 .

Згідно паспорта громодянина України, серія НОМЕР_1 виданого Міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 20.01.1998 року, прізвище ім`я по-батькові заявника - ОСОБА_1 .

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до відділу пенсійного фонду з питанням щодо призначення пенсії, після чого йому стало відомо про невідповідність написання його прізвища у правовстановлюючих документах.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для призначення пенсії за віком.

Як вказано в роз`ясненнях наданих в п.12 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Та обставина, що свідоцтво № 24 від 25.05.1982 р., видане на ім`я « ОСОБА_2 » про навчання за професією автослюсар, текс якого викладений російською мовою, належить заявнику ОСОБА_1 , підтверджується матеріалами справи.

Суд також приймає до уваги експертний висновок № 056/874-m від 14 травня 2020 р., виданий експертом кандидатом філологічних наук ОСОБА_3 на запит ОСОБА_1 , з якого вбачається, що написання прізвища у правовстановлюючих документи заявника попри розбіжності є ідентичним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, написання прізвищ у правовстановлюючих документах заявника ОСОБА_1 різняться, проте такі документи належать одній і тій же особі - ОСОБА_1 . А тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 315, 316 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_1 / свідоцтва № 24 виданого 25 червня 1982 року Гайсинським автотранспортним підприємством 10163 на ім`я « ОСОБА_2 ».

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення складене 16.07.2020 року.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

СуддяЛ. М. Кошель