Справа №442/1980/20
Провадження №2/442/737/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря - Рикало А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокенференцзв`язку в залі суду м.Дрогобич цивільну справу №442/1920/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонолоігчний клінічний лікувально-діагностичний центр» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

учасники справи

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,-

встановив:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру від 27.02.2020 №16-а про звільнення її з посади, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 04.01.1994 була зарахована на посаду процедурної медичної сестри Дрогобицького туберкульозного диспансера. 18 липня цього ж року була переведена на посаду дільничної медичної сестри. В подальшому Дрогобицький протитуберкульозний диспансер був перереєстрований в Дрогобицьку міську лікарню №4, а згодом отримав назву - Дрогобицький протитуберкульозний диспансер. На вказаній посаді вона працювала до 29.02.2020, цього дня її було звільнено з роботи згідно із п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 р. №874 на підставі наказу №16-а від 27.02.2020 року. Їй видали трудову книжку, однак з наказом про звільнення позивачку не ознайомили, копію вказаного наказу їй не вручили. Зазначає, що її звільнено з підстав припинення діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019. Проте в такому рішенні вирішено припинити КЗ ДПД шляхом приєднання до КНП ЛДЦ, який є правонаступником припиненого закладу. Зі змісту такого рішення вбачається, що припинення закладу, в якому працювала позивачка, шляхом приєднання до іншого закладу не супроводжувалось скороченням чисельності штату працівників, що виключає звільнення працівників з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що її звільнення проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим звільнення є незаконним.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав суду відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки звільнення ОСОБА_1 проведено із суворим дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Зокрема зазначає, що в зв`язку з припиненням ДПД як юридичної особи, скороченню підлягала вся чисельність посад дільничних медсестер поліклінічного відділення.Саме поліклінічне відділення також відсутнє у штатному розписі після проведеного приєднання. Відтак, проводити оцінку переважного права на залишення на роботі не було можливим, оскільки ніхто із дільничних медсестер не залишався на роботі, що підтверджується штатним розписом Центру легеневого здоров`я із включеним до нього Дрогобицьким міжрайонним протитуберкульозним підрозділом від 20.09.2019. Штатний розпис Центру легеневого здоров`я від 20.09.2019 був затверджений уповноваженим органом власника Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради, з врахуванням запланованої процедури приєднання, в тому числі ДПД. Проте, враховуючи тривалий безперервний досвід роботи позивачки ОСОБА_1 , її кваліфікацію та успішність роботи в день вручення попередження про майбутнє звільнення їй було запропоновано вакантну посаду сестри медичної консультативної поліклініки Центру легеневого здоров`я, яку планувалось відкрити після вступу в дію штатного розпису, в зв`язку із приєднанням. Разом з цим, не відповідає дійсності твердження про відсутність повідомлення профспілки Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру таке повідомлення було розглянуто профспілковим комітетом, що підтверджується відповідним протоколом профкому від 24.09.2019 № 19. В подальшому до профспілкового комітету було подано звернення про надання згоди на звільнення працівників в зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру, яке також було розглянуто на засіданні профспілкового комітету, що підтверджується відповідним протоколом від 12.11.2019 № 26. В зв`язку з тим, що звільнення працівників проводилось в лютому 2020, коли термін дії рішення профспілки про надання згоди на звільнення вже минув адміністрація ДПД повторно завернулась з відповідним поданням до профспілкового комітету і рішенням профспілкового комітету було надано згоду на звільнення працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України, що підтверджується протоколом від 10.02.2020 № 4. А рішенням профспілкової організації від 28.02.2020 було припинено діяльність первинної профспілки Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру, в зв`язку з проведеною процедурою припинення закладу, в результаті його приєднання до Центру легеневого здоров`я. Таким чином, виборний орган профспілкової організації, членом якого була ОСОБА_1 припинив свою діяльність, а тому підстави для винесення рішення виборного органу та вищого виборного органу цієї профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 були відсутні.

Відповідачка подала відповідь на відзив, де спростовує доводи представника відповідача про безпідставність позовних вимог. Зокрема, щодо доводів відповідача про підставність її звільнення згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 на підставі наказу № 16-а від 27.02.2020 зазначає наступне.

Як підтверджується витягом з наказу Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський регіональний фтизіопульмонологічний нічний лікувально-діагностичний центр від 27 лютого 2020 року №16-а її звільнено роботи 29 лютого у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці в результаті реорганізації та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України з посади сестра медична дільнична. В трудовій книжці згідно запису №9 від 29.02.29 року зазначено, що ОСОБА_1 звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 р. на підставі наказу №16-а від 27.02.2020.

Штатним розписом Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру саном на 01 січня 2020 року та Витягом із штатного розпису Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський регіональний фтизіопульмонологічний нічний лікувально-діагностичний центр (Центр легеневого здоров`я) - Дрогобицького районного протитуберкульозного відділу станом на 01.03.2020 підтверджується та обставина, що внаслідок припинення закладу ДПД шляхом приєднання до іншого закладу , який є правонаступником припиненого, не відбулося скорочення чисельності медичних сестер як поліклініки ДПД (з 8,75 штатних посад збільшилося до 9 посад), так і стаціонару, поліклініка ДПД перейменована на амбулаторію Дрогобицького міжрайонного протитуберкульозного відділу. Ці ж докази спростовують доводи відповідача, що скороченню підлягала вся чисельність посад дільничних медсестер поліклінічного відділення.

Як вбачається зі змісту персонального попередження про можливе майбутнє звільнення

від 30.09.2019 її було повідомлено, що у зв`язку з припиненням ДПД шляхом приєднання до КНП «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний Центр» у відповідності до рішення Львівської ради від 10.09.2019 №874 вносяться зміни до штатного розпису і посаду, яку займала позивачка - підлягає скороченню. З цим попередженням її ознайомлено 30 вересня 2019. В цьому ж попередженні її було поінформовано, що після затвердження штатного розпису відповідача, у випадку наявності вакантних посад їй буде запропоновано робоче місце. Поряд з цим зазначає, що цей письмовий доказ спростовує доводи відповідача щодо того, що в день вручення попередження про майбутнє звільнення їй було запропоновано вакантну посаду сестри медичної консультативної поліклініки Центру легеневого здоров`я, яку планувалося відкрити після вступу в дію штатного розпису, в зв`язку з приєднанням, оскільки зі змісту вказаного попередження очевидним є те, що на момент її попередження ще не було затверджено нового штатного розпису. При цьому, як вбачається зі змісту пропозиції працевлаштування від 30.09.2019 №135, то з цією пропозицією її ніхто не ознайомлював і про неї нічого не було відомо до моменту отримання відзиву відповідача на позовну заяву.

Крім цього зазначає, що згоду на її звільнення як члена профкому мала надавати Дрогобицька міська організація Львівської обласної профспілки працівників охорони, оскільки остання є засновником Первинної профспілкової організації Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру профспілки працівників охорони здоров`я України. Також вказує, що їй стало відомо вже під час розгляду даної справи про існування протоколу №4 від 10.02.2020 року, зі змісту якого вбачається, що за її відсутності розглядався лист голови ліквідаційної комісії ДТД про дачу згоди на всіх працівників ДТД згідно ст.40 п.1 в зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення №874 від 10.09.2019 Львівської обласної ради. Про таке засідання 10.02.2020 її ніхто не повідомляв, в цей день вона у звичному режимі виконувала свої посадові обов`язки на робочому місці. Одночасно вказує, що такий протокол складено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України.

Своє переважне право на залишення на роботі обумовлює більш високим рівнем як кваліфікації, так і продуктивності праці перед такими працівниками - медичними сестрами, як ОСОБА_5 ( без категорії), ОСОБА_6 (без категорії), ОСОБА_7 знівна (без категорії), ОСОБА_8 (2 категорія).

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність. Зокрема зазначив, що твердження позивачки про те, що поліклініка ДПД перейменована на амбулаторію є некоректним. ДПД було припинено як юридичну особу, разом з тим закрито (ліквідовано) поліклініку та інші підрозділи. Натомість, з приєднанням до Центу легеневого здоров`я, в структурі центру відкрито Дрогобицький міжрайонний протитуберкульозний підрозділ, до складу якого було включено амбулаторне та стаціонарне відділення, штат новоствореного відділення не передбачає посади дільничної медсестри. Крім цього, не погоджується з доводами позивачки щодо збільшення чисельності штату медичних сестер. В штаті поліклініки ДПД числились посади дільничних медичних сестер, тоді як в новоствореному відділенні таких посад немає взагалі, передбачено посади сестер медичних, робота яких не пов`язана з виконанням обов`язків дільничної медичної сестри. Щодо згоди профспілкового комітету на звільнення позивачки, зазначає, що ні Дрогобицька міська організація Професійної спілки працівників охорони здоров`я України, ні сама Професійна спілка працівників охорони здоров`я України не мають відокремлених підрозділів юридичних осіб. А тому, первинна профспілкова організація ДПД є самостійною організацією, а отже вправі самостійно вирішувати питання формування виборних органів та інші організаційні питання у відповідності до вимог статуту цієї юридичної особи.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні надали аналогічні викладеному пояснення, та просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонолоігчний клінічний лікувально-діагностичний центр» Вербенко П.О. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що звільнення ОСОБА_1 було проведено згідно чинного КЗпП України з дотриманням процедури звільнення та жодних порушень з боку відповідача не було. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

В судовому зсіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Дрогобицьким протитуберкульозним диспансером, який в подальшому був перереєстрований в Дрогобицьку міську лікарню №4, а згодом отримав назву - Дрогобицький протитуберкульозний диспансер.

04.01.1994 ОСОБА_1 була зарахована на посаду процедурної медичної сестри Дрогобицького туберкульозного диспансера.

18 липня 1994 була переведена на посаду дільничної медичної сестри.

29.02.2020 була звільнена з роботи з посади дільничної медичної сестри згідно із п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 р. №874 на підставі наказу №16-а від 27.02.2020 року. Таке стверджується копією трудової книжки та витягом з Наказу № 16-а про звільнення з роботи у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці в результаті реорганізації та неможливістю подальшого працевлаштування (а/с 9-14,76).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Працівник вважається звільненим з роботи без законних підстав тоді, коли не доведено наявності обставин, за якими його звільнено, або коли не доведено вчинення ним дій, за які його звільнено, або коли за такі дії закон не передбачає можливості звільнення. Якщо власник або уповноважений ним орган порушив чинні правила щодо звільнення працівника з роботи, він підлягає поновленню на роботі. Особливо це стосується випадків, коли йдеться про звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Суд має перевірити, чи дотримано порядок звільнення працівника з мотивів, які послужили підставою для розірвання трудового договору, викладених власником або уповноваженим ним органом у наказі про звільнення.

Зі змісту запису № 9 від 29.02.2020 у трудовій книжці, вбачається, що ОСОБА_1 звільнено згідно із п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 р. №874 на підставі наказу №16-а від 27.02.2020 року.

Згідно п.3 рішення Львівської обласної ради XX сесії УІІ скликання від 10 вересня 2019 року №874 «Про реорганізацію фтизіатричної служби у Львівській області», вирішено припинити КЗ Львівської обласної ради «Дрогобицький протитуберкульозний диспансер» шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр».

Крім того, п.9 вказаного рішення визначено, що комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» є правонаступником майна, прав та обов`язків, серед інших закладів, і КЗ Львівської обласної ради «Дрогобицький протитуберкульозний диспансер».

Отже, вказане рішення Львівської обласної ради врегулювало питання припинення Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру шляхом його приєднання до комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 25.01.2011 року «Про гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується. При реорганізації юридична особа також припиняється. Водночас, можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу.

Згідно положень ч. 3 ст. 36 КЗпП України в разі реорганізації підприємства, установи, організації (злиття, приєднання, поділ чи перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Аналіз вказаного вище рішення Львівської обласної ради дає підстави для висновку, що припинення закладу ДПД, шляхом приєднання до іншого закладу, який є правонаступником припиненого, не супроводжувалося скороченням чисельності чи штату працівників.

Згідно із ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

30.09.2019 ОСОБА_1 ознайомлено з персональним попередженням про можливе майбутнє звільнення від 30.09.2019, із змісту якого вбачається, що у зв`язку з припиненням Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний Центр» у відповідності до рішення Львівської обласної ради від 10.09.2019 №874 вносяться зміни до штатного розпису і посаду, яку займає ОСОБА_1 , підлягає скороченню, поінформовано, що після затвердження нового штатного розпису у комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально- діагностичний Центр», у випадку наявності вакантних посад їй буде запропоновано робоче місце, попереджено, що після закінчення двомісячного терміну з моменту одержання цього попередження, вона підлягає звільненню з роботи на підставі п.1 ч.1ст.40 КЗпП України у відповідності до вимог чинного законодавства із наданням відповідних компенсацій (а/с 20).

Після спливу вказаного строку ОСОБА_1 продовжувала працювати, впродовж двомісячного строку, попередження іншої посади не пропонувалось.

25 лютого 2020 року головний лікар Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру Ю. Скурчанський ознайомив ОСОБА_1 з письмовим документом щодо пропозиції для подальшого виконання нею обов`язків сестри медичної консультативної поліклінки КНП ЛОР ЛРФПКДЦ, що у м.Львові, тобто повідомлено про зміну робочого місця з м.Дрогобич на м.Львів (а/с 47).

З долученого відповідачем до відзиву акту відмови від 25.02.2020 вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої для працевлаштування посади, відмовилась оформити свою відмову письмово. (а/с48).

Згідно витягу наказу Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонолоігчний клінічний лікувально-діагностичний центр» № 16-а, ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці в результаті реорганізації та неможливістю подальшого працевлаштування , згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації (а/с76).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у п. 1 ст. 40 КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належним чином виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Скорочення штату - це зміна штатного розпису у бік зменшення, яка може бути здійснена шляхом ліквідації деяких посад.

При цьому, звільняються працівники, які займали посади, що ліквідуються без можливості згодом прийняти на ці посади інших працівників.

Натомість, чисельність працівників являє собою кількісний склад працівників, тому при скороченні чисельності передбачається зменшення кількості працівників, посади ж залишаються у штатному розписі.

Як встановлено судом, згідно із штатним розписом Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру саном на 01 січня 2020, який затверджений в.о. начальника управління майном спільної власності ЛОР та т.в.о. Директора департаменту охорони здоров`я ЛОДА, в клініці, де було робоче місце ОСОБА_1 , налічувалося 5,75 посадових окладів сестри медичної клінічної дільничної та 3,0 посади сестри медичної поліклінічної (дільнична по обслуговуванню сільського населення), крім того була 1 посада сестри медичної старшої, а в стаціонарі налічувалося 1 посада сестри медичної старшої, 025 посади сестри медичної з дієтичного харчування, 1 посада сестри медичної (процедурної), 2,0 посади сестри мед. з функціональної діагностики. Таким чином, до реорганізації ДПД налічувалося 8,75 посад сестер медичних та 1 посада сестри медичної старшої в поліклініці, та 3,26 посад сестер медичних та 1 посада сестри медичної старшої в стаціонарі.

А згідно із Витягом із штатного розпису Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр (Центр легеневого здоров`я) - Дрогобицького міжрайонного протитуберкульозного відділу станом на 01.03.2020 р., який також затверджений в.о. начальника управління майном спільної власності ЛОР та т.в.о. директора департаменту охорони здоров`я ЛОДА, в амбулаторному відділенні передбачено: 1 посаду старшої медичної сестри, 9 посад сестри медичного відділення, 1 посаду сестри медичної ДОТ кабінету та 1 посада старшої медичної сестри стаціонару, 8 посад сестри медичної стаціонару, 0,25 посад сестри медичної з дієтичного харчування та 2.0 сестри медичної з функціональної діагностики стаціонарного відділення. Таким чином після реорганізації Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру кількість посад сестер медичних збільшилося як в амбулаторному відділені ( з 9,75 до 10 посад), так і в стаціонарі з 4,25 до 11,25 посад).

Представник відповідача зазначив, що посади у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр (Центр легеневого здоров`я) - Дрогобицького міжрайонного протитуберкульозного відділу позивачу не пропонувались, оскільки були запропоновані іншим особам, однак таке не підтверджено жодними матеріалами справи.

Судом встановлено, що працедавець не проводив фактичних змін в організації виробництва і праці, наслідком яких стало скорочення чисельності або штату працівників, а збільшував штатну чисельність лікарських посад, при цьому такі не були запропоновані ОСОБА_1 , а відтак не було дотримано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, перелік яких визначений частиною другою вказаної статті.

Предстаник відповідача зазначив, що переважне право на залишення на роботі до позивача не було застосовано, оскільки підлягали звільненню всі посади медсестер. Однак одночасно було зазначено, що новостворені посади пропонувались іншим працівникам, тому позивачці не пропонувались. Яким принципом визначення кандидатур на нові посади керувався відповідач не зазначав, однак вказав, що було враховано не дише стаж і категорію, але і наявність інших осіб на утриманні. Однак в підтвердження зазначеного жодного доказу суду надано не було.

Отже, судом не встановлено, які саме характеризуючи дані було відповідачем враховано при визначенні кандидатури на вивільнення , а отже при прийнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України працедавцем не було дотримано встановленої законодавством процедури щодо врахування переважного права на залишення на роботі, відповідно порушено вимоги, встановлені статтею 43 КЗпП України.

Як вбачається з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6.11.1992 року № 9 із наступними змінами, судом роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є доказі щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу та тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Згідно з частиною третьою статті 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Судом встановлено, що згідно з протоколом Первинної профспілкової організації ДПД від 24.09.2019 № 19 погоджено припинення діяльності Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру і звільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва.

В подальшому до профспілкового комітету було подано звернення про надання згоди на звільнення працівників в зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру, яке також було розглянуто на засіданні профспілкового комітету, що підтверджується відповідним протоколом від 12.11.2019 № 26.

В зв`язку з тим, що звільнення працівників проводилось в лютому 2020, коли термін дії рішення профспілки про надання згоди на звільнення вже минув адміністрація ДПД повторно звернулась з відповідним поданням до профспілкового комітету і рішенням профспілкового комітету було надано згоду на звільнення працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України, що підтверджується протоколом від 10.02.2020 № 4.

А рішенням профспілкової організації від 28.02.2020 було припинено діяльність первинної профспілки Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру, в зв`язку з проведеною процедурою припинення закладу, в результаті його приєднання до Центру легеневого здоров`я. Таким чином, виборний орган профспілкової організації, членом якого була ОСОБА_1 припинив свою діяльність.

Однак відповідач до вищого виборного органу цієї профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 не звертався, хоча згоду звільнення як члена профкому мала надавати Дрогобицька міська організація Львівської обласної профспілки працівників охорони, оскільки остання є засновником Первинної профспілкової організації Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру профспілки працівників охорони здоров`я України.

Однак, при звільненні ОСОБА_1 з посади вказані вимоги дотримані не були, що являється грубим порушенням трудового законодавства.

Таким чином, суд доходить до висновку про незаконність проведеного звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, з підстав, передбачених п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Чинним трудовим законодавством передбачено, що якщо звільнення проведено неправильно і обставини, які перешкоджають поновленню на роботі, відсутні, суд зобов`язаний винести рішення про визнання звільнення неправильним і про поновлення працівника на попередній роботі.

Таким чином слід задоволити вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру від 27 лютого 2020 року №16-а, яким ОСОБА_1 звільнено з посади дільничної медичної сестри згідно п.1ст.40 КЗПП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної раді від 10.09.2019 та поновлення її на роботі.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарі місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата (п.2 Порядку).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів які, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період.

Так, в матеріалах справи є довідка про доходи ОСОБА_1 від 22.04.2020 №425, з якої вбачається, що її середньогодинна заробітна плата становить 66,0195грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, загальна сума середнього заробітку становить за період з 01.03.2020 по 13.07.2020 42780,64грн. ( 648годин х 66,0195грн) .

Тому слід задовольнити вимогу про стягнення з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний Центр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2020 по 13.07.2020 в сумі 42780,64 гривень з вирахуванням податків.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 235 КЗпП України - рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню, як і рішення в частині стягнення платежу - заробітної плати за один місяць в сумі 9982,15 грн. з вирахуванням податків.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 40, 94, 235, 236 КЗпП України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Дрогобицького протитуберкульозного диспансеру від 27 лютого 2020 року №16-а, яким ОСОБА_1 звільнено з посади дільничної медичної сестри згідно п.1ст.40 КЗПП України у зв`язку з припиненням діяльності ДТД згідно рішення Львівської обласної раді від 10.09.2019 р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничної медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний Центр».

Стягнути з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний Центр» (адреса: м.Львів, вул..Зелена,477, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2020 по 13.07.2020 в сумі 42780,64 гривень з вирахуванням податків.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 9982,15грн. з вирахуванням податків.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Б.Нагірна