Справа № 313/55/20
Провадження № 2/313/168/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю представника позивача адвоката Шубіна О.П., представника третьої особи Бакум Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання права на земельну частку(пай),

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області,третьої особи, на стороні відповідача-Головного управління Держгеокадастру у Запорізькой області, у якій просить за нею, право на земельну частку (пай) розміром 10,24 умовних кадастрових гектарів, із земель реформованого КСП «Дружба» Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (а.с.2-5).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що вона у березні 1984 р. була прийнята членом КСП «Дружба». Внесена до списку членів у додатку до державного акту на право колективної власності на землю, але земельну частку пай (розміром 10,24 умовних кадастрових гектарів, із земель реформованого КСП «Дружба» Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області не отримала.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву про визнання права на земельну частку (пай), просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що із змісту позовної заяви позивачки та її трудової книжки взагалі не зрозуміло період її роботи спочатку в колгоспі, а потім, після реформування в 1993 році, в КСП «Дружба» і до кінця його існування. На території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, відсутні вільні невитребувані земельні частки (паї) по реформованому КСП «Дружба», оскільки всі землі по даному КСП вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості). Земельну частку (пай) можливо виділити в натурі лише із земель запасу чи резерву, сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту, а отже не є в розпорядженні Менчикурівської сільської ради і не дає нормативно визначених підстав для виділення землі саме сільською радою. Крім того, відповідач вважає, що позов заявлений поза межами строків позовної давності. Відповідач вважає, що позивачка саме з моменту отримання КСП Державних актів на право колективної власності на землю, кожен із членів КСП, хто був включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, із певних причин не отримав сертифікат, мав право його вимагати. Відповідач вважає, що твердження позивача, що вона дізналася про порушення свого права на отримання земельної частки (паю) лише в серпні 2019 року, після звернення до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, а не в період її постійного проживання на території Менчикурівської сільської ради, де фактично і відбувались всі події щодо розпаювання КСП, не є об`єктивними. Сплило близько 27 років.

Відповідач просив залучити до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області ( а.с.46-50).

Ухвалою суду від 05.03.2020 р. до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (а.с.55).

Третя особа на позов надала письмові пояснення у яких вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, так як право у позивачки виникло ще у 1996 році, з дня видачі КСП « Дружба» державного акту на право колективної власності на землю та розпаювання земель даного КСП. У поясненнях третя особа посилається на правову позицію, яку Верховний Суд виклав у постанові від 19.12.2019 р. по справі № 629/4423/17 (а.с.59-60).

Присутні у судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Шубін О.П. позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Представник третьої особи ОСОБА_2 , просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Відповідач про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, але явку свого представника у судове засіданні не забезпечив.

Суд з врахуванням думки позивача, його представника, представника третьої особи, а також з врахуванням вимог ст.ст.2,223 ЦПК України ухвалив протокольну ухвалу про розгляд справи без участі представника відповідача.

Вислухавши позивача та його представника, представника третьої особи, вивчивши надані відповідачем заперечення на позовну заяву, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.1 ст.12, ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.03.1984 р. позивачка була прийнята членом колгоспу «Дружба» про що свідчить відповідний запис у її трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 за № 5, який внесений на підставі наказу № 5 від 19.03.1984 р.

25.06.1985 р. позивачку переведено на роботу на посаду дояркою МТФ колгоспу «Дружба». Записи про звільнення позивачки ОСОБА_1 з колгоспу у трудовій книжці відсутні (а.с.8-11).

Суд встановив, що згідно Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008 (списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства) позивачка внесена до списку членів КСП «Дружба» за номером 197 (а.с.16-21).

Дана обставина підтверджується копією Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008, отриманого ОСОБА_1 у відділі Держгеокадастру у Веселівському районі разом з письмовою відповіддю на звернення позивачки від 28.08.2019 р. за вих. № 97-8-0.25-125/164/19 ( а.с.15).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Веселівської районної державної адміністрації з заявою про видачу сертифікату про право на земельну частку (пай), проте згідно письмової відповіді від 18.11.2019 р. № 1898/01-01-15 позивачці відмовлено у видачі сертифікату з підстав пропуску строку на отримання сертифікату, при цьому суд звертає увагу на те, що право позивачки на його отримання Веселівською РДА фактично не заперечується.

Крім того, суд також зазначає, що нормативно строк видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) не встановлено, і до зазначеного часу ОСОБА_1 не зверталася до будь-яких компетентних органів з приводу його отримання, тому суд вважає, що перебіг строку позовної давності має починатися саме з дати коли ОСОБА_1 стало відомо про наявність позивачки в списках членів КСП «Дружба» під час ознайомлення з Додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008, отриманого ОСОБА_1 у відділі Держгеокадастру у Веселівському районі разом з письмовою відповіддю на її звернення від 28.08.2019 р. за вих. № 97-8-0.25-125/164/19 та відмови ОСОБА_1 у видачі сертифікату згідно ст. 261 ЦК України.

Суд погоджується з думкою ОСОБА_1 про неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку, так як при складанні списків членів КСП «Дружба» було допущено помилку, а саме, у Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008 (списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства) позивачка внесена до списку членів КСП «Дружба» за номером 197, як « ОСОБА_1 », що є помилкою, так як позивачку звати ОСОБА_1 .

Дана обставина підтверджується довідкою Менчикурівською сільською радою Веселівського району Запорізької області від 05.04.2019 року за вих. № 128, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 на території сільської ради не була зареєстрована та не проживала в період з 1991 року по теперішній час (а.с.21).

Крім того, довідкою Веселівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19.04.2018 р. за вих. № 14/2018 підтверджено, що повторні свідоцтва відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавались (а.с.26).

Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Веселівському районі від 02.10.2019 р. за вих. № 29-8-0.25-741/104-19 вбачається, що дані про виготовлення, реєстрацію чи видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) члена КСП «Дружба» Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області на гр. ОСОБА_1 у відділі відсутні (а.с.13).

Суд вважає доведеним факт допущення помилки у зазначені позивачки по-батькові « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_4 », яка була допущена під час внесення ОСОБА_1 до списків членів КСП «Дружба» згідно Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008 (списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства) за номером 197, що фактично стало позивачці відомо 28.08.2019 р. з листа Відділу Держгеокадастру у Веселівському районі за вих. № 97-8-0.25-125/164-19 від 28.08.2019 р.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п.5 Указу передбачено що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Веселівському районі від 02.10.2019 р. за вих. №29-8-0.25-741/104-19 визначено розмір земельної частки (паю) члена КСП «Дружба» Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, який відповідно до архівних матеріалів становить 10,24 умовних кадастрових гектарів (а.с.13).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно даної статті право особи на земельну частку (пай) може бути також встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У такому випадку рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ст.2 вказаного закону буде документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Згідно з ст.5 Закону України «Про порядок виділення внатурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм внатурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифіката право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу ПрезидентаУкраїни від 8 серпня 1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Спірні правовідносини щодо паювання земель КСП «Дружба» виникли у той період, коли був чинним ЦК України у редакції 1963 року.

Відповідно до п.4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України № 435-1V від 16.01.2003 р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності.

Суд приймає до уваги посилання відповідача у запереченнях та поясненнях третьої особи щодо строків позовної давності, але вважає, що перебіг строку позовної давності слід відраховувати не з часу паювання земель КСП « Дружба», а з 28.08.2019 р., коли позивачка ОСОБА_1 від Держгеокадастру у Веселівському районі за вих. № 97-8-0.25-125/164/19 отримала письмову відповідь Держгеокадастру у Веселівському районі на заяву від 16.08.2019 р. щодо надання списку членів КСП «Дружба» з Додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008.

Суд також приймає до уваги посилання третьої особи на правову позицію Верховного Суду у постанові від 19.12.2019 р. по справі № 629/4423/17, але вважає що фактичні обставини справи № 313/55/20 за позовом ОСОБА_1 різняться від фактичних обставин справи, на яку посилається третя особа з тих підстав, що у написанні позивачки по-батькові у списках членів КСП «Дружба» Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00008 за № 197 замість « ОСОБА_4 » помилково написано « ОСОБА_3 » (а.с.18 - зворотня сторона).

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необгрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивачки ОСОБА_1 , яка просить судові витрати залишити за нею.

На підставі ст. ст.1,2,3,5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 р., а також ст. ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженки с. Плесківці, Зборівського району, Тернопільської області, право на земельну частку (пай) розміром 10,24 умовних кадастрових гектарів, із земель реформованого КСП «Дружба» Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, з врахуванням заяви позивачки, залишити за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.07.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

13.07.2020