Ухвала

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 335/11096/18

провадження № 61-8614ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива Марина Олександрівна, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.

01 червня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива М. О., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, яка містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива М. О., на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року залишено без руху для зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху Щаслива М. О. отримала 26 червня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У липні 2020 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли матеріали для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, уточнена касаційна скарг, в якій ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива М. О., узагальнено посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте не зазначає, щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Крім того, суд першої інстанції в своєму рішенні від 28 січня 2020 року посилається на висновки Верховного Суду щодо питання застосування норм права у правовідносинах, подібних до спірних правовідносин у цій справі.

Таким чином, заявником так і не було обґрунтовано зазначено обов`язкові підстави касаційного оскарження, передбаченні пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, станом на 21 липня 2020, ухвалу суду касаційної інстанції від 18 червня 2020 року не виконав.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива М. О., підлягає поверненню.

Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Щаслива Марина Олександрівна, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк