Справа № 296/5711/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"13" липня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положенням ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Статтею 161 ЦПК України визначає вимоги за якими може бути видано судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявником, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 165 ЦПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу, оскільки останньою, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161,165, 166, 167 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович