Постанова

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 509/760/17

провадження № 61-39463св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державний реєстратор Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець Олександр Володимирович, Житлово-будівельний кооператив «Марін-Білдер»,

представники ОСОБА_3 : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

треті особи: Громадська організація «Котеджний комплекс «Марін Віллас», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко Аеліта Мехманівна, Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року у складі судді Кочко В. К. та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 17 травня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О. В. (далі - державний реєстратор Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О. В.), Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» (далі - ЖБК «Марін-Білдер»), треті особи: Громадська організація «Котеджний комплекс «Марін Віллас» (далі - ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас»), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., Одеська філія ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», про визнання речового права, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні майном.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» (протокол від 01 червня 2006 року № 01/07-03) його було прийнято до членів кооперативу та закріплено для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання рішення правлінняЖБК «Марін-Білдер» він сплатив вступний членський внесок у розмірі 50 500,00 грн.

Рішенням правління (протокол від 14 вересня 2006 року № 14/09-1) затверджений проєкт будівництва житлового будинку, встановлений розмір загального цільового і пайового внесків, строки їх внесення, а також терміни початку та закінчення будівництва, введення в експлуатацію та передання йому у власність житлового будинку.

На виконання рішення правління ЖБК «Марін-Білдер», він сплатив цільовий внесок у сумі - 202 000,00 грн. Станом на 10 липня 2009 року ним сплачено на будівництво об`єктів загального користування та житлового будинку

813 555,00 грн, що еквівалентно 161 000,00 дол. США.

У подальшому ним були сплачені членські внески на загальну суму

71 364,00 грн.

Згідно з декларацією № ОД63 про готовність об`єкта до експлуатації від 05 лютого 2014 року закінчений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано готовим до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 31 березня 2014 року № 53 житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

Після прийняття у вересні 2014 року рішення про ліквідацію ЖБК «Марін-Білдер» та створення ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас», він, як член зазначеної громадської організації та власник житлового будинку АДРЕСА_2 , продовжив сплачувати членські внески до ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас».

На початку грудня 2016 року у зазначеному житловому будинку з`явилися невідомі йому особи. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , йому стало відомо, що власником зазначеного житлового будинку вказана

ОСОБА_3 , яка набула його у власність на підставі договору купівлі-продажу

від 19 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрованим у реєстрі за

№ 2038, та за договором купівлі-продажу від 20 жотвня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрованим у реєстрі за № 2042, укладеними між нею та ОСОБА_4 .

Як з`ясувалося згодом, рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ,

від 09 серпня 2016 року № 30850307 прийняте державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. В. , на підставі довідки, виданої ЖБК «Марін-Білдер» від 30 липня 2013 року № 30.7.1.

Посилаючись на те, що ЖБК «Марін-Білдер» не мав правових підстав передавати ОСОБА_4 , який не членом зазначеного кооперативу, речові права на спірний житловий будинок, оскільки він, як член житлового-будівельного кооперативу, який повністю сплатив цільовий та пайові внески, став власником житлового будинку АДРЕСА_2 , однак не встиг оформити право власності на зазначене майно у встановленому законом порядку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, натомість ОСОБА_4 не є членом кооперативу і, як убачається із заяви голови ЖБК «Марін-Білдер», не отримував від кооперативу жодних документів на підтвердження сплати пайового внеску, позивач просив: 1) визнати за ним, як членом ЖБК «Марін-Білдер», речове право на житловий будинок АДРЕСА_2 ; 2) визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 , вчинену державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. О (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2016 року № 30850307); 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрові за № 2038; 4) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрові за № 2042; 5) усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом виселення із зазначеного будинку ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня

2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ним у власність житлового будинку АДРЕСА_2 унаслідок його викупу у ЖБК «Марін-Білдер», оскільки долучені ним до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордеру не відповідають вимогам щодо цього розрахункового документа. Загальна сума грошових коштів, сплачених ним згідно із зазначеними квитанціями, не відповідає загальній сумі цільових та пайових внесків, які йому належало сплатити згідно з протоколом правління ЖБК «Марін-Білдер» від 14 вересня 2006 року № 14/09-1. Зважаючи на те, що акт приймання-передачі майна від 10 червня 2014 року підписаний не позивачем

ОСОБА_1 , а ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що він не може бути допустимим доказом на підтвердження обставин передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірного житлового будинку ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що позивач не довів невідповідність наданих ОСОБА_4 державному реєстратору документів для вчинення державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок вимогам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію права речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на дату проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок) або визнання їх у судовому порядку недійсними, суд вважав відсутніми підстави для скасування державної реєстрації права власності

ОСОБА_4 на спірний житловий будинок, проведеної державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. О.

Установивши, що на час вчинення оспорюваних правочинів з відчуження спірного нерухомого майна на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у встановленому законом порядку був зареєстрований власником спірного нерухомого майна та, що сторонами зазначених правочинів дотримано вимог, передбачених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійними договорів купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року та від 20 жовтня 2016 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, підлягають захисту лише шляхом подання віндикаційного позову, тоді як ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу на підставі статті 391 ЦК України про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом виселення з нього ОСОБА_3 , суд зазначив, що вказана вимога є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області

від 16 серпня 2017 рокузалишено без задоволення.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року і постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про недоведеність сплати ним у повному обсязі цільових внесків на будівництво житлового будинку, залишивши поза увагою довідку ЖБК «Марін-Білдер» від 10 липня 2009 року, якою підтверджено сплату ним на користь кооперативу 813 555,00 грн для будівництва будинку, що еквівалентно 161 000,00 дол. США. Про належне виконання позивачем своїх обов'язків перед ЖБК «Марін-Білдер» свідчить і факт передачі йому житлового будинку за актом приймання-передачі разом із документами необхідними для державної реєстрації права власності (декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 05 лютого 2014 року та технічного паспорта на житловий будинок

від 26 грудня 2013 року). Сама по собі помилка у даті складення технічного паспорта, а саме зазначення у акті приймання-передачі про його складення

26 грудня 2014 року замість правильного 26 грудня 2013 року, не може свідчить про наявність істотних розбіжностей у наданих позивачем документах на підтвердження виникнення у нього речового права на спірний житловий будинок. Факт членства ОСОБА_1 у кооперативі підтверджується списком членів ЖБК «Марін-Білдер» від 13 вересня 2014 року (пункт 72 даного списку), затвердженим протоколом загальних зборів ЖБК «Марін-Білдер»

13 вересня 2014 року, на який суди також не звернули увагу, та не надали оцінки.

Зважаючи на те, що всі документи про підтвердження сплати цільових та пайових внесків, прийняття у члени кооперативу та закріплення земельної ділянки для будівництва житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , оформлені на ОСОБА_1 , тоді як матеріали реєстраційної справи не містять будь-яких відомостей про закріплення за ОСОБА_4 , як членом кооперативу, права на спірний житловий будинок та права користування земельною ділянкою, а також відсутність доказів про його членство у ЖБК «Марін-Білдер», державний реєстратор Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О. В. не мав правових підстав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), для здійснення державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 . Наявність порушень у діях державного реєстратора Кравця О. В. під час прийняття ним рішення про державну реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_2 , встановлено також під час проведення камеральної перевірки дотримання законодавства щодо проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О. В., що підтверджується довідкою від 17 липня 2017 року, яку суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, не прийняв до уваги.

Оскільки ОСОБА_4 не набув у передбачений законом спосіб права власності на спірний житловий будинок, він не мав права ним розпоряджатися на власний розсуд, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 19 жовтня

2016 року та від 20 жовтня 2016 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та усунення перешкод у користуванні вказаним майном є належним та ефективним.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла надійшла касаційна скарга арбітражного керуючого Вудуд Г. І. - ліквідатора ЖБК «Марін-Білдер», у якій заявник просив скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована необгрунтованістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність доказів на підтвердження набуття ОСОБА_1 речового права на житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки наведене спростовується: протоколом засідання правління ЖБК «Марін-Білдер» від 01 червня 2006 року

№ 01/07-03, яким позивача прийнято у члени кооперативу за закріплено за ним земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом правління ЖБК «Марін-Білдер» від 14 вересня 2006 року № 14/09-1, яким позивачу затверджено проект будівництва житлового будинку, встановлено розмір загального цільового і пайового внесків, строки їх внесення, а також терміни будівництва, введення в експлуатацію та передання у власність житлового будинку; довідкою ЖБК «Марін-Білдер» від 10 липня 2009 року про повну сплату позивачем внесків на користь ЖБК «Марін-Білдер» на будівництво об'єктів загального користування та житлового будинку у розмірі 813 555,00 грн, що еквівалентно 161 100,00 дол. США; виготовленням Приватним підприємством «Юридична фірма «ІВК та партнери» на замовлення ЖБК «Марін-Білдер» технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; декларацією № ОД63 про готовність об`єкту до експлуатації, зареєстрованою 05 лютого 2014 року у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю; рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області

від 31 березня 2014 року № 53, згідно з яким житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 ; актом приймання-передачі нерухомого майна від 10 червня 2014 року, за умовами якого ЖБК «Марін-Білдер» в особі голови правління Капіноса В. І. передав, а ОСОБА_8 , діючий в інтересах ОСОБА_1 згідно з довіреністю від 31 травня 2012 року, прийняв як член кооперативу у власність індивідуальний житловий будинок, загальною площею 268,9 кв. м, житловою площею 61,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , які у їх сукупності є достатніми для висновку, що на момент державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 саме позивачу належало речове право на зазначений житловий будинок.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що

ОСОБА_4 ніколи не був членом ЖБК «Марін-Білдер», а надані ним документи, що стали підставою для реєстрації за ним, як членом кооперативу, права власності на спірний житловий будинок, є сумнівними. Оскільки відповідно до підпункту 3 пункту 62 Порядку № 1127, одним із основних документів для державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна є затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу, очевидним є порушення державним реєстратором Кравцем О. В. вимог статей 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 9, 14, 62, 63 Порядку № 1127, при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на новозбудований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_2 , будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлово-будівельного кооперативу. Ураховуючи наведене, вважав обгрунтованими вимоги позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року та від 20 жовтня 2016 року, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та усунення йому перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення з нього ОСОБА_3 .

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційні скарги

від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , у якому вона просила поновити строк на подання відзиву, посилаючись на те, що не мала змоги надати відзив у встановлений судом строк, оскільки про наявність відкритого касаційного провадження дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень, а зі змістом касаційних скарг її представник знайомився лише 19 грудня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи та касаційного провадження.

Наведені відповідачем обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на касаційні скарги, а тому суд касаційної інстанції вважає можливим продовжити представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , строк для подання відзиву на касаційні скарги представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 та ЖБК «Марін-Білдер», та приєднати його до матеріалів справи.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи та правильно застосували норми матеріального права, а тому касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ЖБК «Марін-Білдер» задоволенню не підлягають. Документи, які стали підставою для вчинення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно -житловий будинок АДРЕСА_2 є дійсними, не скасовані та не мають дефекту форми чи змісту. З долучених до відзиву на касаційну скаргу документів убачається, що згідно з протоколом правління ЖБК «Марін-Білдер» від 12 червня 2013 року

№ 12/06/13 (питання № 1 порядку денного) ОСОБА_4 був прийнятий у члени кооперативу з визначенням йому розміру вступного внеску - 1 000,00 грн, який вноситься одноразовим платежем у день його прийняття у члени кооперативу через касу (питання № 2 порядку денного); відповідно до протоколу правління ЖБК «Марін-Білдер» від 19 червня 2013 року № 19/06/13-Л/40 ОСОБА_4 , як члену кооперативу, затверджено проєкт будівництва житлового будинку « Фрегат » за адресою: АДРЕСА_2 ; встановлено розмір цільового і пайового внесків у сумі, що еквівалентна 90 000,00 дол. США; довідкою від 30 липня 2013 року № 30.7.1, виданою ЖБК «Марін-Білдер», підтверджується, що ОСОБА_4 станом на 30 липня

2013 року у повному обсязі сплатив вартість будівництва для нього житлового будинку «Фрегат», а отже наявні підстави для висновку про незаконність дій правління ЖБК «Марін-Білдер», яке свідомо протягом 2013-2015 років отримувало від позивача грошові кошти за будівництво житлового будинку, який фактично вже належав на праві приватної власності ОСОБА_4 ОСОБА_3 є добросовісним набувачем житлового будинку АДРЕСА_2 , житловою площею 61,8 кв. м, загальною площею 217,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею

300 кв. м.

У відповіді на відзив, що надійшла до Верховного Суду у січні 2019 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив про відсутність, визначених процесуальним законом, підстав для прийняття до уваги під час перегляду справи судом касаційної інстанції, нових доказів, які були долучені представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до відзиву на касаційну скаргу.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційні скарги

від ОСОБА_4 , у якому він просив поновити строк на подання відзиву, посилаючись на те, що не мав змоги надати відзив у встановлений судом строк, оскільки про наявність відкритого касаційного провадження дізнався від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише у вересні 2019 року, копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги не отримав.

Наведені відповідачем обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на касаційні скарги, а тому суд касаційної інстанції вважає можливим продовжити ОСОБА_4 строк для подання відзиву на касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ЖБК «Марін-Білдер», та приєднати його до матеріалів справи.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору не з`ясували дійсних обставин справи, оскільки він не писав та не подавав жодних заяв до «Марін-Білдер», у тому числі і заяв на вступ до кооперативу; участі у загальних зборах ЖБК «Марін-Білдер» ніколи не приймав; грошові кошти до ЖБК «Марін-Білдер» не сплачував; жодних документів наданих ЖБК «Марін-Білдер» не підписував; жодних довіреності на представництво його інтересів, у тому числі у кооперативах та державних реєстраторів не видавав; йому не відомо, які документи стали підставою для реєстрації за ним права власності на спірний будинок; він ніколи не звертався до будь-яких реєстраторів з питання реєстрації за собою права власності на нерухоме майно у АДРЕСА_3 не знаходився, і ніколи його не бачив; жодної документації, у тому числі технічний паспорт на спірний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не замовляв та не отримував. Зазначив, що до моменту подання відзиву на касаційну скаргу, вважав дійсним власником спірного житлового будинку свого знайомого ОСОБА_10 , який у 2016 році звернувся до нього з проханням оформити на його ім`я земельну ділянку у ж/м «Совіньйон» у селі Мізікевича, Овідіопольського району Одеської області, з посиланням на те, що він не може оформити її на себе, оскільки є членом та посадовою особою ЖБК «Марін-Білдер», на яке він погодився. У жовтні 2016 року ОСОБА_10 запросив його до нотаріуса він підписав документи щодо продажу спірного будинку, а грошові кошти отримані від покупця передав ОСОБА_10 . Зауважив, що державний реєстратор Кравець О. В. не міг зареєструвати за ним право власності на спірний будинок, оскільки жодних документів він йому не подавав, членом кооперативу не був, внеску до кооперативу не сплачував. З огляду на наведене, просив задовольнити частково касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ЖБК «Марін-Білдер», рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 01 червня 2006 року, оформленого протоколом № 01/07-03 ОСОБА_1 прийнято до членів кооперативу, та закріплено за ним земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» про прийняття його у члени кооперативу, він сплатив вступний членський внесок у розмірі 50 500,00 грн.

Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» (протокол від 14 вересня 2006 року № 14/09-1) члену кооперативу ОСОБА_1 затверджено проєкт будівництва житлового будинку, встановлений розмір загального цільового і пайового внесків, строки їх внесення, а також терміни початку будівництва (4-ий квартал 2006 року), закінчення будівництва (2-ий квартал 2008 року), введення в експлуатацію (протягом строків встановлених комісією з приймання закінчених будівництвом об`єктів (орієнтовно 60 робочих днів) та передання йому у власність житлового будинку (протягом одного місяця з моменту введення будинку в експлуатацію). Згідно із зазначеним протоколом, ОСОБА_1 мав сплачувати цільовий та пайовий внески у такі строки:

- цільовий внесок в еквівалентні 50 000,00 дол. США - до 15 вересня 2006 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 грудня 2006 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 березня 2007 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 червня 2007 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 вересня 2007 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 грудня 2007 року;

- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США - до 15 березня 2008 року;

- останній пайовий внесок, що еквівалентний 17 002,00 дол. США сплатити в момент підписання проміжного акта на проведення робіт з встановлення у незавершеному будівництвом будинку систем опалення та водопостачання.

Відповідно до довідки ЖБК «Марін-Білдер» від 10 липня 2009 року вих.

№ 10/07/09-1/С, станом на 10 липня 2009 року ОСОБА_1 сплатив ЖБК «Марін-Білдер» на будівництво об`єктів загального користування та житлового будинку - 813 555,00 грн, що еквівалентно 161 000,00 дол. США.

Згідно з декларацією № ОД63 про готовність об`єкту до експлуатації від 05 лютого 2014 року, закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано готовим до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 31 березня 2014 року № 53 «Про присвоєння адреси новозбудованому об`єкту нерухомого майна - закінченому будівництвом житловому будинку, що знаходиться на території Таїровської селищної ради в селі АДРЕСА_2 , замовником якого є ЖБК «Марін-Білдер» у зв`язку з тим, що будівельна адреса новозбудованому об`єкта нерухомого майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 не співпадає з адресою, визначеною відповідно до генерального плану населеного пункту, будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 10 червня 2014 року, ЖБК «Марін-БілдерОСОБА_8 , діючий в інтересах ОСОБА_1 згідно з довіреністю

від 31 травня 2012 року, як член кооперативу, прийняв у власність індивідуальний житловий будинок, загальною площею 268,9 кв. м, житловою площею 61,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .

09 серпня 2006 року державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. В. прийняте рішення № 30850307 про державну реєстрацією за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок загальною площею 217,7 кв. м, житловою площею 61,8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою виникнення права власності ОСОБА_4 на вказаний об'єкт нерухомого майна, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, державним реєстратором визначено: технічний паспорт

№ 0014126, складений 22 липня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нове БТІ» та довідку ЖБК «Марін-Білдер» від 30 липня

2013 року № 30.7.1. про повну сплату ОСОБА_4 пайового внеску.

19 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрі за № 2038, за умовами якого продавець передає у власність покупцю 1/2 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

20 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрі за № 2042, за умовами якого продавець передає у власність покупцю 1/2 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційних скарг та відзивів на них, відповіді на відзив, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ЖБК «Марін-Білдер» підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначають ЦК України та Закон України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Статтею 384 ЦК України, положення якої кореспондують статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення у кооперативу, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частина друга статті 19-1 Закону України «Про кооперацію»).

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства, дає підстави для висновку, що за загальним правилом, якщо інше не передбачено статутом кооперативу, перехід права власності на майно кооперативу до особи, яка не є членом такого кооперативу, не допускається.

У справі, яка переглядається, спір стосується речового права ОСОБА_1 , як члена ЖБК «Марін-Білдер», на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання за ним, як членом ЖБК «Марін-Білдер», речового права на житловий будинок АДРЕСА_2 та скасування державної реєстрації права власності на вказане майно за ОСОБА_4 , здійсненої державним реєстратором Кравцем О. В., суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суду, виходив з того, що позивач не сплатив у повному обсязі цільові внески на будівництво спірного житлового будинку, тобто не викупив його, що не може свідчити про порушення його права власності на таке майно.

Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу, що після прийняття ОСОБА_1 до членів ЖБК «Марін-Білдер», за ним було закріплено земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та починаючи з вказаного часу та періодично він сплачував цільові і пайові внески на будівництво будинку за вказаною адресою (після закінчення будівництва - житловий будинок АДРЕСА_2 ), а тому належно не перевірили твердження позивача про виникнення у нього до моменту оформлення права власності на вказане майно в установленому законом порядку, права на володіння і користування новозбудованим об`єктом нерухомого майна -закінченим будівництвом зазначеним житловим будинком.

Суди також залишили поза увагою і довідку ліквідатора ЖБК «Марін-Білдер»

від 05 травня 2017 року вих. № 02-01/О/(916/827/15)/3-62, відповідно до якої ОСОБА_4 ніколи не був членом ЖБК «Марін-Білдер».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зараз і надалі у редакції

від 01 січня 2016 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною другою статті 9 цього Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (за змістом частини другої, четвертої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з пунктом 63 Порядку № 1127, у редакції від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються:

1) документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо), або довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі;

2) довідка (виписка) з переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва, видана особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, про участь особи, державна реєстрація права власності якої проводиться, в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва (крім випадків, коли перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва, подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідно до пункту 62 цього Порядку, або копію такого переліку подано відповідно до підпункту 4 цього пункту);

3) технічний паспорт на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна;

4) завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом копії документів, передбачених пунктом 62 цього Порядку (у разі, коли такі документи не подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом).

Пунктом 62 Порядку № 1127, передбачено, що для державної реєстрації прав на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося з 01 січня 2013 року із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом після прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна);

3) затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу;

4) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна).

Відмовляючи у задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 . В . встановлено, що у порушення вимог статей 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 9, 14, 62, 63 Порядку № 1127, державним реєстратором Кравцем О. В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без оригіналів затвердженого загальними зборами кооперативу списку членів кооперативу, документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

При вирішення зазначеного спору, суди також не врахували, що на момент вибуття спірного майна з його володіння, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оформив за собою право власності на нього, а отже, у розумінні чинного законодавства не став його реєстраційним власником, а тому суди дійшли передчасного висновку, що ефективним способом захисту прав позивача може бути виключно пред'явлення ним віндикаційного позову.

При новому розгляді справи судам також належить урахувати наведене, а також обставини повідомлені ОСОБА_4 у заяві від 29 вересня 2019 року, посвідченій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І. В., зареєстрованій у реєстрі за № 367, про те, що він: не писав та не подавав жодних заяв до «Марін-Білдер», у тому числі і заяв на вступ до ЖБК «Марін-Білдер»; участі у загальних зборах ЖБК «Марін-Білдер» ніколи не приймав; грошові кошти до ЖБК «Марін-Білдер» не сплачував; жодних документів із ЖБК «Марін-Білдер» не підписував; жодних довіреностей на представництво його інтересів, у тому числі у кооперативах та державних реєстраторів не видавав; йому не відомо, які документи стали підставою для реєстрації за ним права власності на спірний будинок; ніколи не звертався до будь-яких реєстраторів з питання реєстрації за собою права власності на нерухоме майно у АДРЕСА_3 ніколи не знаходився, і вказаний будинок ніколи не бачив; жодної документації, у тому числі технічний паспорт на спірний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не замовляв та не отримував. Вважав дійсним власником будинку свого знайомого

ОСОБА_10 , який у 2016 році звернувся до нього з проханням оформити на нього земельну ділянку у ж/м «Совіньйон», село Мізікевича Овідіопольського району, Одеської області, з посиланням на те, що він не може її оформити на своє ім`я, оскільки є членом та посадовою особою ЖБК «Марін-Білдер»; у жовтні

2016 року ОСОБА_10 запросив його до нотаріуса він підписав документи щодо продажу спірного будинку, грошові кошти отримані від покупця

ОСОБА_3 передав ОСОБА_10 .

Щодо заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про визнання позову

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Зважаючи на те, що визнання позову відповідачем ОСОБА_3 порушує права ОСОБА_4 , який у встановленому порядку позов не визнав, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про визнання позову не може бути прийнята в силу вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи в суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.

Зважаючи на те, що апеляційний суд не усунув неповноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, які зобов`язаний здійснити в силу наданих йому процесуальним законом повноважень, не надав належної оцінки усім наявним у справі доказам, а отже належно не перевірив наявність чи відсутність порушених прав позивача, оскаржуване рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обгрунтованим, а тому в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись статтями 206, 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про визнання позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко