Справа № 452/3913/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" липня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Самбірська районна державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на середню земельну частку (пай),

встановив :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити:

-факт, що має юридичне значення, а саме, що він прийняв спадщину (вступив в управління та володіння спадковим майном) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право на середню земельну частку (пай) площею 6,28 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Велика Білина, Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області із земель запасу.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що він являється сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець працювала та була членом колгоспу ім. Сведлова Самбірського району Львівської області, а відтак будучи працівником - пенсіонером колективного сільськогосподарського підприємства мала б бути включена в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) по Велико - Білинській сільській раді, однак помилково не була включена в списки громадян, які мають право на одержання середньої земельної частки. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі входить право на середню земельну частку (пай) площею 6,28 (2.03га рілля і 4,25га сінокоси)відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель по КГСП «Великобілинське». Він як син померлої, що є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Новокалинівської міської ради №599 від 03.12.2019 р., а тому має право на спадкування права на середню земельну частку (пай)площею 6,28 в умовних кадастрових гектарах на території с. Велика Білина Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області із земель запасу.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської областів судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що відсутні докази того, що померла ОСОБА_2 була пенсіонером з числа колгоспників чи членом колективного сільського господарського підприємства «Великобілинське». Просив у позові відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Самбірської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, в надісланій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, покладається на думку суду.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянути справу по суті, оскількинеявка будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справипо суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 (актовий запис № 3 вчинений 15.02.1956 року виконавчим комітетом Великобілинської сільської ради Самбірського району Львівської області) виданого повторно Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 05грудня 2019 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що його матір`ю записана ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про смерть засвідчується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Велика Білина, Самбірського району, Львівської області, у віці 80 років (актовий запис №70).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 р.), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи з того, що правовідносини мали місце до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, то до них слід застосувати положення ЦК УРСР (1963 р.).

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

На підставі ч.1 п.1 ст.549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області №599 від 03.12.2019 р. підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно вступив в управління спадковим майном ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 є сином спадкодавця - ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги за законом, проживав з ОСОБА_2 до дня її смерті; про відмову від спадщини протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини не заявив;фактично вступив в управління спадковим майном, однак документально своє право на спадщину за законом після смерті матері не оформив, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати таким, який фактично вступив у володіння спадковим майном тобто прийняв спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є підставними і підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, з трудової книжки колгоспника №62, яка належала ОСОБА_2 вбачається, що вона вступила в члени та працювала в колгоспі ім. Сведлова з 1949 р. до 1971 року.

Дані обставини також підтверджуються довідкою виконавчого комітету Новокалинівської міської ради №56 від 11.11.2019р. та відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) про трудову участь в колгоспному виробництві ОСОБА_2 .

З матеріалів, наданих Козівським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а саме: з заяви ОСОБА_2 від 12.01.1972р. вбачається, що вона просила призначити їй пенсію за віком; з документу під назвою «Представлення №2» вбачається, що правління колгоспна рада соціального забезпечення колгоспу ім. Свердлова представляють для призначення пенсії по старості ОСОБА_2 ; з документу під назвою «Протокол №3/9» управління комісії по призначенню пенсії і допомоги Самбірської районної ради з забезпечення колгоспників Львівської області, 10.02.1972р. розглянуло заяву ОСОБА_2 і (вище згадане) Представлення колгоспу ім. Свердлова про призначення пенсії по старості і вирішило призначити таку пенсію з 18.01.1972р.; з довідки Великобілинскої сільської ради від 17.01.1972р. №4 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно народила та виховала п`ятеро дітей. З довідки №2 виданою 15.01.1972р. колгоспом ім. Свердлова стверджується, що ОСОБА_2 працювала в даному колгоспі з січня 1949 р. по січень 1972р., дана довідка видана на підставі книг обліку трудового стажу.

Згідно довідки виконавчого комітету Новокалинівської міської ради №598 від 03.12.2019 р., КГСП «Великобілинське» є правонаступником колгоспу ім. Свердлова.

Довідкою Новокалинівської міської ради №865 від 23.06.2020р. підтверджується, що КСГП «Великобілинське» утворилося 04.06.1996р. після реорганізації колгоспу ім. Свердлова.

Із довідки виконавчого комітету Новокалинівської міської ради №551 від 20.11.2019р. відомо, що ОСОБА_2 не була включена в списки громадян, які мають право на одержання середньої земельної частки (паю) рішенням IV сесії Великобілинської сільської ради Самбірського району Львівської області.

Із довідки виконавчого комітету Новокалинівської міської ради №1609 від 14.11.2019р. відомо, що середня земельна частка (пай) по КГСП «Великобілинське» становив 6,28га, з них 2,03 рілля; 4,25 кормові угіддя.

На території Новокалинівської міської ради наявні землі запасу, які можуть бути використані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується довідкою №02/15-1585/1 від 27.11.2019 р.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про судову практику у справах по спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку

(пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року , Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільсько-господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, шо посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час розпаювання землі та на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 8.08.1995 року ОСОБА_2 була пенсіонером, яка раніше працювала в колгоспі ім. Свердловаправонаступником якого є КГСП «Великобілинське» і залишалася членом зазначеного підприємства, була безпідставно не включена до списку членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай), що не могло позбавити її права на земельну частку, сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім`я безпідставно не видавався.

Такий сертифікат видається громадянину України - членові колективного сільськогосподарського підприємства і засвідчує право на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності підприємства, у вказаному розмірі (в умовних кадастрових гектарах) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Доказів того, що ОСОБА_2 була виключена з членів колгоспу ім.Свердлова матеріали справи не містять, не здобуто таких і під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту шляхом визнання за ним,як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,права на земельну частку (пай) площею 6,28 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Велика Білина, Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області із земель запасу, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача та твердження про те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки вони є безпідставними і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а також рішенням Новокалинівської міської ради№430 від 11.08.2015 р. «Про добровільне об`єднання громад».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , (ПІН НОМЕР_2 ), прийняв спадщину (вступив у володіння спадковим майном) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Визнати за ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_2 ), як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право на середню земельну частку (пай), розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Велика Білина, Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області із земель запасу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя