Справа №: 272/46/20
Провадження № 2/272/156/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Смолінській І.П.

за участю позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору про виконання обов`язків члена виборчої комісії з виборів Президента України від 13.03.2019 року

виконувала обов`язки члена ДВК № 180004 територіального виборчого округу

№ 63 в м. Андрушівка (вул. Шкільна, 5) з 13.03.2019 року по 05.04.2019 року. Головою

вказаної виборчої дільниці являлася ОСОБА_2 .

10.04.2019 ОСОБА_2 викликала її до приміщення в якому

розташовувалася виборча комісія для отримання заробітної плати. Після того,

як вона розписалася у відомості на отримання заробітної плати про отримання 1700

грн. 57 коп. ОСОБА_2 кошти їй відмовилась виплачувати і лише після

прохань ОСОБА_3 та інших присутніх членів комісії видала їй 1000

грн., а 700 грн. 57 коп. категорично відмовилась видавати. Вважає дії ОСОБА_2 щодо невиплати їй заробітної плати в повному обсязі неправомірними та такими що завдали їй матеріальну та моральну шкоду. Просить стягнути на її користь 700 грн. 57 коп., на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засідання позивач свої вимоги підтрмала з вище зазначених підстав та пояснила, що свою роботу виконувала самостійно і сумлінно, зауважень ні в членів комісії, ні в голови не було, заробітна плата була їй нарахована відповідно до табелю обліку робочого часу, а ОСОБА_2 не є розпорядником державних коштів, а тому безпідставно не виплатила їй всю суму згідно відомості, виплативши лише 1000 грн., а решту залишила собі. Просить даний позов задовольнити повністю і стягнути на її користь моральну шкоду, оскільки вказаними вчинками ОСОБА_4 їй були завдані моральні страждання, оскільки остання її принизила в результаті чого вона в усіх інстанціях добивалася справедливості.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що виплатила позивачці тільки зарплату в розмірі тисячу гривень, а решту сімсот гривень розділила між членами комісії які підміняли позивачку, виконували її роботу, чергували за неї, а вона неналежно виконувала свої обов"язки секретаря ДВК. Вважає, що це справедливо, а тому своєї вини не визнає і особисто собі будь-яких коштів вона не привласнила. Табель обліку робочого часу та акт виконаних робіт був складений та направлений в окружну виборчу комісію завчасно, тому і кошти нараховані без врахування порушень, допущених ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 13.03.2019 року між позивачкою та головою окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу № 63 підписано договір про виконання обов"язків члена виборчої комісії з виборів Президента України, що підтверджується копією даного договору (а.с.4). Актом здачі - приймання роботи, виконаної за цивільно - правовою угодою підтверджується виконання ОСОБА_1 своїх обов"язків з високою якістю і в строк, обумовлений трудовою угодою (а.с.6).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічна вимога міститься у ч. 1 ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: п.8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; п.9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду вказані у ст. 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Свідок ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої обов"язки, а саме були такі дні що вона не виходила на дільницю, а коли там і була присутня, то займалася своїми справами. З 01 по 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 не вийшла на роботу. Вони, а також інші члени комісії були присутні 10.04.2019 року, коли ОСОБА_2 видавала заробітну плату. Члени комісії вирішили дати ОСОБА_1 зарплату, а премію розділити між тими хто працював. На свій розсуд вирішили, що із суми, нарахованої позивачці у відомості лише 1000 грн. відноситься до заробітної плати, а решта до премії.

Згідно акта перевірки від 13.05.2019 року №08-10/007 управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області було встановлено, що згідно табелю обліку робочого часу ДВК №180004 за квітень 2019 року, підписаного ОСОБА_2 ОСОБА_1 було нараховано оплату праці та одноразову грошову винагороду, а всього 1700,57 грн. Кошти згідно відомості виплачувала та прозвітувалась про виплату коштів ОСОБА_1 в сумі 1700,57 грн. голова ДВК №180004 ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. (чинного на момент виникнення та існування спірних правовідносин) фінансове забезпечення підготовки та проведення виборів Президента України за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюється Центральною виборчою комісією, яка є головним розпорядником цих коштів.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. (чинного на момент виникнення та існування спірних правовідносин) робота члена виборчої комісії, який виконує свої повноваження у виборчій комісії на платній основі, оплачується у визначеному Кабінетом Міністрів України розмірі та в порядку, визначеному Центральною виборчою комісією, за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів.

Суд вважає, що позивачем доведена вина відповідачки у спричиненні їй матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_2 , як голова дільничної виборчої комісії підписала табель обілку робочого часу, коригування його в подальшому не здійснювала, будь-яких доказів на підтвердження неналежного виконання своїх обов"язків секретарем ДВК Горобець ОСОБА_6 .М. до ОВК не надсилала, в результаті чого був складений актакт про виконання останньою обов"язків з високою якістю і в строк, обумовлений трудовою угодою. ОСОБА_2 отримала від ОВК кошти на виплату згідно відомості та прозвітувалась про виплату згідно відомості, в тому числі про виплату ОСОБА_1 1700,57 грн.

Посилання відповідачки та пояснення свідків, які були членами дільничної виборчої комісії на рішення комісії та розподіл кошті в сумі 700,57 між іншими членами комісії не грунтуються на законі, оскільки таких повноважень комісія ні на час проведення виборів ні на час виплати коштів , не мала. Тому відповідальність за виплату коштів, що були нараховані та отримані головою ДВК для виплати членам комісії, лежала саме на голові комісії ОСОБА_2 . Список членів комісії, які отримали кошти замість ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судовому засіданні та пояснення членів комісії, що додані до акту перевірки управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області хоч і підтверджують пояснення ОСОБА_2 що жодних коштів собі вона не привласнила, однак не знімають із неї відповідальності за невиплату коштів ОСОБА_1 згідно нарахувань по відомості.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає суму 2000 грн. завищеною, а тому відповідно дана позовна вимога підлягає задоволенню частково в сумі 100 грн..

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з відповідача на користь позивача 700, 57 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 800,57 грн.90 грн. 70 коп..

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільняється від сплати судового збору, згідно ст. 5 ч. 9 Закону України "Про судовий збір", оскільки є інвалідом другої групи, то він підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) 700, 57 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 100 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 800,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840, 80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 16.07.2020 року.

Суддя:В. М. Палазюк