Справа № 369/7079/20
Провадження №2-о/369/160/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

13.07.2020 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Вказана норма Закону чітко передбачає випадки, в яких суд може розглядати справи про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

У поданій заяві зазначено, що від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільних дітей не мають.

Суд доходить висновку, що із поданої заяви не вбачається, що заявники можуть звернутися в порядку ч.3 ст. 293 ЦПК, оскільки від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

А якщо відсутній спір про право сторони мають право у визначеному законом порядку звернутись зі спільною про розірвання шлюбу до органів РАЦС.

Відповідно до статті 107 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Відповідно ж до статті 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Отже, подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, подавши спільну заяву до суду про розірвання шлюбу, не дотримались вимог ст. 107 СК України. В такому випадку, якщо відсутній спір між сторонами та подружжя немає неповнолітніх дітей, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, вважаю, що справа про розірвання шлюбу між ними повинна розглядатись в порядку позовного провадження, якщо існує спір. А за спільною заявою подружжя, які не мають дітей, та відсутній спір між подружжям, шлюб може бути розірвано в органах РАЦС в порядку ст. 107 СК України. Якщо ж один з подружжя не бажає добровільно звернутись в РАЦС із заявою, то інший з подружжя має право звернутись з позовною заявою про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви.

Керуючись ст. 293, ст. 315, ст. 186 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Києво-Святошинський районний суд Київської області в порядку, визначеному ст. 354- 356 ЦПК України.

Суддя: Т.В. Дубас