У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку окремого провадження.

Згідно частини 7 статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з положень частини третьої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

З аналізу вищезазначеної норми, вбачається, що право на подання заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження надано особі засудженій до позбавлення волі, тобто відносно такої особи має бути постановлений обвинувальний вирок суду який набрав законної сили.

З аналізу вищезазначеної норми, вбачається, що право на подання заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження надано подружжю (за їх спільною заявою), яке має дітей, а також будь-кому із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. ( ч. 2 та ч.5 ст. 95 ЦПК України)

Разом з тим, звертаючись до суду, заявником не долучено докази, які мали достовірно свідчити про те, що ОСОБА_2 засуджений за вироком суду та відбуває покарання в Державній установі «Житомирська Установа виконання покарань», обмежившись викладенням цих обставин лише в змісті заяви, заявниця не повідомила фактичні обставини справи, а саме: дату ухвалення вироку суду та безпосередньо назву суду, який постановив вирок відносно засудженого ОСОБА_2 , також за відсутності довідки з місця відбування покарання засудженим, яка має бути засвідчена керівником цієї установи та завірена печаткою, не можливо перевірити викладені заявницею обставини щодо підстав звернення до суду з вимогами про розірвання шлюбу саме в порядку окремого провадження.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України)

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, за відсутності підстав, передбачених ч.3 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, в розрізі склавшихся правовідносин убачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на звернення до суду з відповідним позовом до іншого подружжя про розірвання шлюбу, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 315, 259-260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я