Справа № 483/249/20
Провадження № 2-п/483/7/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м.Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря судового засідання Шилінскас О.В.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Очакові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року.

Заява мотивована тим, що 11 червня 2020 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області винесено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що було прийнято судом передчасно, всупереч ч.3 Розділу XII Прикінцевих Положень ЦПК України, з порушеннями норм матеріального та процесуального права, а саме вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ,Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, Постанови КМУ від 20.05.2020 року №392, Змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500, Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392; рішень Конституційного Суду України від 29.06.2010 року у справі №17-рп/2010, від 22.09.2005 №5-рп/2005; з порушенням прав відповідача, встановлених статтями 2, 4, 12, 43, 49 ЦПК України, ст.ст. 6, 76, 77, 79, 81, 89 ЦПК України, ст. 62 Конституції України. Він не з`явився в судове засідання з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.06.2020 року прийнято з порушенням вимог закону в умовах карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоУ-2. Проте суд не звернув уваги, що відповідач діяв в рамках закону, згідно з наданими йому правами, встановленими законодавством України. Завжди завчасно попереджав суд про причини неявки та діяв виключно в рамках законодавства. Таким чином, не з`являючись в судове засідання та попереджуючі суд про причини неявки за станом здоров`я, не зловживав процесуальними правами, а, навпаки, здійснював дії, направлені на збереження життя та здоров`я учасників справи. Позивач ОСОБА_2 , наполягаючи на розгляді справи, навмисно провокувала його на порушення карантину. Більш того, проживаючи зі мною в одному будинку, знаючи, що я маю ознаки ГРВІ та добровільно знаходжуся на самоізоляції, позивач не тільки сама не дотримувалась карантину, а й всіляко порушувала правила самоізоляції та карантину, ходила в суд, зустрічалась з адвокатом, тим самим наражала на небезпеку здоров`я та життя оточуючих, не дивлячись на те, що за порушення карантину передбачена адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП, тобто провокувала мене на здійснення адміністративного правопорушення. За таких умов, заочне рішення Очаківського міськрайонного суду по справі № 483/289/20 необхідно скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення. Зазначив, що весь час перебував або вдома з малолітнім сином, або хворів. Однак підтверджуючих документів його хвороби не надав. Одним з приводів перегляду заочного рішення є його ухвалення у період карантину на території України.

Позивачка по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали справи та представлені докази, вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Для перегляду судом заочного рішення необхідна наявність усіх підстав для перегляду передбачених ч.1 ст. 288 ЦПК України, які у заяві відповідача про перегляд заочного рішення відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що справа призначалася до розгляду шість разів про що відповідач був належним чином сповіщеним про дату та час розгляду справи. Кожного разу особисто до канцелярії суду надавав клопотання про перенесення розгляду справи на невизначений термін з посиланням на хворобу, самоізоляцію та догляд за дитиною, проходження лікування та дію карантину. Документів, що підтверджували б перебування на карантині,самоізоляції або лікуванні не надав.

Тобто, приносячи кожного разу до канцелярії клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач тим самим не вважав, що порушує карантин та самоізоляцію.

11 червня 2020 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Суд враховує, що заявником не додано належних доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору і які не були відомі суду підчас задоволення заочного рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо остаточності рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення судом першої інстанції, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 280, 284, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ч. 4 ст. 287 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя