Справа №150/321/20
Провадження по справі №2-о/150/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі:

секретаря Короленко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький). Вказана заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь помер ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . По зверненні заявниці до Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з заявою про проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , їй було надано відмову у проведенні державної реєстрації від 01.07.2020 № 1765/20.24-75, посилаючись на те, що ОСОБА_1 пред`явлено документ для підтвердження акту смерті, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 у порядку визначеним законодавством України, а також реалізувати в подальшому своє право на спадкування за заповітом.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві підтримала вимоги та просила суд їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь АР Крим помер ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 238015 належала земельна ділянка площею 3,047 га, що розташована на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер 040010058 та житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 15.08.2018, посвідченого секретарем виконкому Шендерівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 48, ОСОБА_2 вказане майно заповів заявниці ОСОБА_1 .

По зверненні заявниці до Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з заявою про проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , їй було надано відмову у проведенні державної реєстрації від 01.07.2020 № 1765/20.24-75, посилаючись на те, що нею пред`явлено документ для підтвердження акту смерті, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За приписами ст.ст. 315, 317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 сухопутна територія Автономної республіки Крим та м.Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються окупованою територією.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Частинами другою і третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у даній справі суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Вищевказані обставини в їх сукупності та співставленні з наданими суду доказами свідчать про те, що ОСОБА_2 , дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Сімферополь Автономної республіки Крим, що на час розгляду даної справи визнано тимчасово окупованою територією України.

Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть у порядку визначеним законодавством України, а також для подальшої реалізації своїх спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 259, 263-265, 315-319 ПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території у місті Сімферополь Автономної республіки Крим, Україна.

Зобов`язати Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території у місті Сімферополь Автономної республіки Крим, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН