Справа № 502/2298/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач, акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» /надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»/ звернулось 13.11.2019 р. до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2018 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, він складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту.

Отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 25252,08 гривень заборгованості за тілом кредиту; - 9783,56 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; - 1208,95 гривень заборгованості за нарахованими відсотками, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень штраф /фіксована частина/; - 1812,23 гривень штраф /процентна складова/, - всього 38556,82 гривень заборгованості, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 29 листопада 2019 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якій вона вказала, що вона дійсно підписувала заяву про приєднання банківських послуг банку «Приватбанк», але про тарифи обслуговування тарифної карти її не було ознайомлено, тому твердження, що вони дійшли істотних умов не є вірними. Відповідач вважає за недоцільне брати до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за відсутності доказів, щодо укладення та ознайомлення її з відповідними умовами, тарифами, щодо яких дійшли згоди. Відповідач дійсно брала у них картку, однак вважала, що вона розрахувалась з банком. У вересні місяці робітники «Приватбанку» її повідомили про заборгованість, як з`ясувалося у червні 2018 р. вона загубила кредитну картку. Того ж дня, як її повідомили про заборгованість, вона звернулася до відділення «Приватбанку» для блокування картки й виготовлення нової, того ж дня вона поповнила 230 грн. Потім вона звернулася до поліції про шахрайство та повідомила «Приватанк» про шахрайські дії з її кредитною карткою. З 24.09.2009 р. позивачу стало відомо про порушення нею права. Позивач звернувся до суду лише 29.11.2019 р. Відповідач не вчиняла дій, щодо визначення свого боргу за кредитним договором, усі наступні платежі після 24.09.2018 р, які надав позивач в розрахунку, відбувалися поза її волевиявленням, а саме були списані автоматично, тому відповідач вважає, що вказаними діями перебіг позивної давності, щодо вимоги про стягнення пені та штрафу не переривається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача до суду, сплив строк позовної давності, щодо вимоги про стягнення нарахованої пені та штрафу. Зважаючи на вказане, відповідач просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.03.2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо ознайомлення Відповідача з Умовами кредитування. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 27.03.2018 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5 % ( 42,00- % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судове-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача; виписка по рахунку. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо посилання Відповідача на заволодіння коштами третіми особами. Про втрату картки відповідач не заявляв, відповідно особа (або ж сам відповідач), яка отримала кошти мала в наявності платіжну карту і знала ПІН - код властивий даній карті, а згідно п.1.1.1.122. Договору РІN - код відомий лише держателю карти та необхідний для здійснення операцій з Платіжною картою. Враховуючи умови кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. У зв`язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки є необґрунтованими. Щодо наданого банком розрахунку заборгованості. Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають Дійсним обставинам справи. Щодо строків позовної давності. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 11.2022 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 09.11.2019 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

27.03.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № б/н, який складається з заяви Позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам, згідно умов якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Згідно наданого розрахунку, в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 15.07.2019 року утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 25252,08 гривень заборгованості за тілом кредиту; - 9783,56 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; - 1208,95 гривень заборгованості за нарахованими відсотками, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень штраф /фіксована частина/; - 1812,23 гривень штраф /процентна складова/, - всього 38556,82 гривень.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши з наданих позивачем та відповідачем досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини, беручи наведені норми права, зважаючи на факт того, що відповідач була ознайомлена з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами, підтвердила свою згоду на те, що заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи складають між нею та банком та підписала власноруч відповідні документи; з виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості, котрий не спростовувався за період розгляду справи у суді, вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, частково сплачувала заборгованість за договором, зважаючи на це, правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті; у справі відсутні відомості щодо того, що відповідач повідомляв банк, щодо втрати картки, чи звертався з заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи; строк випущеної картки до останнього дня 11.2022 року, однак позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 13.11.2019 року до спливу строку позовної давності; підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем даного обов`язку таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України, а позов задоволенню.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області від 11.10.2006 р., що зареєстрована в АДРЕСА_1 , - на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» /м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50/, , МФО № 305299, на рахунок НОМЕР_3 , 38556, 82 гривень заборгованості за кредитним договором та 1921 гривень судових витрат, всього 40477, 82 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников