Справа № 496/213/20
Провадження№ 2/496/943/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Мікрон-2» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії СК «Мікрон-2» в особі голови правління ОСОБА_2 з відключення електроенергії на земельній ділянці АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 і зобов`язати СК «Мікрон-2» в особі голови правління ОСОБА_2 за власний рахунок відновити електропостачання на вказаній земельній ділянці.

Позивачка до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила провадження у справі закрити, повернути їй суму сплаченого судового збору та розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що з`явитися до судового засідання він не має можливості, оскільки перебуває у лікарні, на підставі чого просить перенести судове засідання на інший день.

Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень ст. 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (ст. 3 ГК України).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу ст. 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (ст. 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (ст. 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами ст.ст. 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень ст.ст. 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (ст.ст. 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанова Великої палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 509/577/18.

Зі статуту СК «Мікрон-2» вбачається, що СК «Мікрон-2» є обслуговуючим садівничим кооперативом, створеним відповідно до законодавства, є неприбутковою організацією, та не має на меті одержання прибутку.

Позивачка в своєму позові просить визнати неправомірними дії СК «Мікрон-2» в особі голови правління ОСОБА_2 з відключення електроенергії на земельній ділянці АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 та зобов`язати СК «Мікрон-2» в особі голови правління ОСОБА_2 за власний рахунок відновити електропостачання на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладену позицію Великої Палати Верховного Суду та враховуючи, що позивачка оспорює дії СК «Мікрон-2», суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосуються корпоративних відносин між сторонами, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і повинна розглядатися в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Крім цього, згідно квитанцій №10-3180404/С від 10.12.2019 року, №06-3263964/С від 06.02.2020 року та №06-3263651/С від 06.02.2020 року позивачка сплатила судовий збір на загальну суму 1681,60 грн. за подання позовної заяви до суду, суму якого просить їй повернути.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, суд вважає за можливе повернути позивачці суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду за квитанціями №10-3180404/С від 10.12.2019 року, №06-3263964/С від 06.02.2020 року та №06-3263651/С від 06.02.2020 року.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу «Мікрон-2» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що з даним позовом вона може звернутися до Господарського суду Одеської області.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Біляївському районі Одеської області (, що розташоване за адресою: 67600, м. Біляївка, вул. Костіна, буд. 9) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02.02.1998 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ) з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 1681,60 грн., який було сплачено на р/р UA6015111, МФО 899998, за квитанцією №10-3180404/С від 10.12.2019 року, на р/р UA0015111, МФО 899998, за квитанціями №06-3263964/С та №06-3263651/С від 06.02.2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра