16.07.2020 227/2538/20
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 з боржника ОСОБА_1 , за період з 01.10.2017 року по 01.06.2020 року в розмірі 4006,35 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно п.3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В заяві про видачу судового наказу, заявник зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , і має борг за надані послуги за вказаною адресою за період з 01.10.2017 року по 01.06.2020 року.

Але як вбачається з доданих до заяви про видачу судового наказу документів, заявником не додано копію договору, укладеного в письмовій формі, з якого б вбачалось виникнення права вимоги заявника на стягнення з боржника вищевказаної заборгованості.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Враховуючи те, що видача судового наказу є безспірною вимогою, вважаю, що заявником не доведено вказаних обставин, а саме не додержано вимог п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, що в свою чергу унеможливлює видачу судового наказу.

Крім того, документів, які б підтверджували, що боржник був споживачем послуги з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , в період виникнення заборгованості з 01.10.2017 року по 01.06.2020 року (а саме документів, які б підтверджували, що дана квартира належить боржнику на праві власності чи на праві користування) до заяви про видачу судового наказу не надано.

Таким чином, заявник не додав до заяви про видачу судового наказу документи або їх копії, що підтверджують обставини того, що боржник був споживачем послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.10.2017 року по 01.06.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , слід відмовити, оскільки до заяви не додані докази, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Керуючись ст. ст.165, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця