Єд. унік. № 623/471/20
Провадження № 2/243/1411/2020
15 липня 2020 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.
за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
учасники справи: не з`явились,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом, який згодом було уточнено, до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги порушенням відповідачем зобов?язань відповідно до умов договору.
Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором та угодою, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
2.Відповідачкою надано відзиви на позовну заяву та уточнену позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідачка зазначає, що не заперечує, що нею підписано заяву в банку та отримано кредитну картку. Будь-яких інших документів окрім заяви відповідачка не підписувала, жодних умов, правил, тарифів банк їй не надавав. В заяві, наданій позивачем, ані процентна ставка, ані умови договору про про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання не зазначені. Зауважує, що надані позивачем Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору. Посилання позивача на застосування до спірних правовідносин ст.634 ЦК України є неможливим, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим позивачем в період з часу підписання заяви, тобто з 02.06.2011 р., до моменту звернення до суду з позовом, оскільки банк міг надати суду витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Отже, оскільки відсутні докази про укладення між банком та відповідачкою договору, яким було б досягнуто згоди про розмір відсотків, пені, штрафів, на думку відповідачки позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Окрім того, одночасне нарахування пені та штрафу за порушення позичальником грошового зобов`язання не можливе, оскільки суперечить ст.61 Конституції України. Додатково зазначає, що банком пропущений строк позовної давності, оскільки строк дії картки, отриманої нею у 2011 році, минув, і з того моменту минуло більше трьох років, а також стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду (ч.2 ст.268 ЦК України), а починається з дня ,якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4.Представник позивача Чепіга Д.О., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 р., надав суду клопотання про відкладення судового засідання 04.05.2020 р. у зв`язку з зайнятістю представника позивача (а.с.96зв.) та у зв`язку із необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по суті справи (а.с.99зв.).
5.Представник позивача Чепіга Д.О., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 р., надав суду клопотання про відкладення судового засідання 14.05.2020 р. у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по суті справи (а.с.112зв.).
6.18.06.2020 відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні (а.с.184).
7.Представник позивача Чепіга Д.О., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 р., надав суду клопотання про відкладення судового засідання 08.07.2020 р. у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по суті справи (а.с.194зв.).
8.Представник позивача Чепіга Д.О., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 р., надав суду клопотання про відкладення судового засідання 15.07.2020 р. у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по суті справи (а.с.199зв.).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
9.Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2020 р. цивільну справу за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (а.с.62).
10.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 10.04.2020 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначене судове засідання (а.с.73).
11.Судом неодноразово задовольнялися клопотання представника позивача про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі, а саме ухвалами суду від 04.05.2020 р., 14.05.2020 р. та 08.07.2020 р. Під час судового розгляду справи представником позивача було надано відповідь на відзив, згодом уточнено позовні вимоги, тому з урахуванням тривалості судового розгляду справи, та ненадання будь-яких інших доказів представником позивача, для дотримання розумних строків суд вважає недоцільним відкладення судового засідання та вважає можливим розглянути справу з урахуванням наявних у матеріалів справи доказів, зауважуючи, що представник позивача мав достатньо часу для надання суду своїх доказів.
12.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
13.02 червня 2011 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала кредитну картку Універсальна юридичної особи публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (а.с.18).
14.ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.38).
15.Розмір заборгованості згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за станом на 05.05.2020 року за кредитом (тілом кредиту) складає 5339,97 грн., заборгованість за процентами становить 4166,50 грн. Крім того, банком нараховано пеню у сумі 4166,50 грн. та штрафи в сумі 500,00 грн. та 637,69 грн. (а.с.156-160).
16.Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитного договору, суду була надана банківська виписка, яка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 р. № 578/5.
Так, згідно наданої позивачем виписки з 02.06.2011 р. по 04.05.2020 р. ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами банку:
1)за карткою № НОМЕР_1 обліковується операція 27.05.2019 з розрахунку в аптеці на суму 40,18 грн., залишок коштів після операцій складає 2,40 грн.;
2)за карткою № НОМЕР_2 за період з 23.08.2011 до 30.05.2019 обліковуються нараховані бонуси за покупки та списання грошей для погашення простроченої заборгованості за картою 41 НОМЕР_3 , залишок коштів після операцій складає 3,50 грн.;
4)за карткою НОМЕР_5 за період з 19.09.2013 по 10.07.2016 обліковуються операції з використання кредитних коштів шляхом зняття готівки, розрахунків у магазинах, поповнення кредитного рахунку, а також списання відсотків, залишок коштів після операцій станом на 10.07.2016 становить -2691,23 грн. (наявна заборгованість);
6)за карткою НОМЕР_7 за період з 13.11.2015 по 20.06.2018 обліковуються операції з використання кредитних коштів шляхом поповнення кредитного рахунку, а також списання відсотків, залишок коштів після операцій станом на 16.04.2020 становить -3755,12 грн. (наявна заборгованість (а.с.129-135).
17.Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 02.06.2011 р. отримала картки № НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , остання з яких має термін дії до останнього дня травня 2022 року (а.с.146).
18.З виписки по кредитному рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 01.11.2019 р. позичальнику нараховані відсотки у відповідності до ст.625 ЦК України у сумі 1220,73 грн., 01.12.2019 р. - 549,96 грн., 01.01.2020 р. - 553,11 грн., 01.02.2020 р. - 504,81 грн., 01.03.2020 р. - 418,79 грн.
V. Оцінка суду.
19. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
20. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
21.Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
22.Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
23.У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
24.Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
25.Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
26.Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 02.06.2011 року процентна ставка не зазначена.
27.Позивач у позовних вимогах окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просить також стягнути складову його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, штрафи та пеню.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
28.На думку суду в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ ПриватБанк в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02 червня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 лютого 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату неустойки (пені та штрафів), наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
29.Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
30.Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
31.Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в повному обсязі станом на момент звернення до суду із позовом, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів: кредитного ліміту, в сумі 5339,97 грн. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
33.Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
34. Розрахунок розміру відсотків у відповідності до ст.625 ЦК України судом не приймається до уваги, оскільки у розрахунку зазначено, що процентна ставка за прострочений кредит згідно ст.625 становить 84 % річних, що не відповідає встановленим між сторонами правовідносинам. Таким чином, оскільки заява не містить відомостей про розмір відсоткової ставки за кредитом, а положеннями ст.625 ЦК України визначено розмір процентів на рівні 3 % річних, якщо він не обумовлений законом або сторонами в договорі. Отже, попри здійснення позивачем посилання на ст.625 ЦК України, фактично позивачем нараховані відсотки у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, які не є складовою частиною кредитного договору. З урахуванням наведеного, суд має зробити власний розрахунок (у межах заявлених позовних вимог).
36. Розмірковуючи над заявою відповідачки про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, положенням ч.1 ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Обов`язок відповідачки повернути суму кредитних коштів в повному обсязі настає після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який відповідає строку дії картки, тобто саме з цього моменту починає обчислюватися строк позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала кредитну картку 02.06.2011 р., яку згодом декілька разів було перевипущено, термін дії останньої картки до останнього дня травня 2022 року. Звернення позивача до суду відбулося 10.02.2020 р., тобто позивач на власний розсуд змінив строк виконання зобов`язання шляхом дострокового пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості, тому строк позовної давності в даному випадку буде обчислюватися саме з моменту звернення до суду. Отже, доводи відповідачки в цій частині є необґрунтованими, строк позовної давності позивачем не пропущено.
37. Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у сумі 5339,97 грн. Та відсотками у відповідності до ст.625 ЦК України у сумі 55,80 грн. В іншій частині вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю підстав.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
38. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 206, 259, 264-265, 267, 268 ЦПК України, 525-527, 554, 611, 629, 1054 ЦК України суд
1.Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Перебіг процесуального строку на оскарження рішення починається у день, наступний після закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв