10.07.2020 Справа № 756/8434/16-ц
Унікальний № 756/8434/16-ц
Провадження № 4-с/756/107/20
У Х В А Л А

25 червня 2020 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Дрончак Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Скаржник у лютому 2020 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян А.А. щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №56715336 та постанови про арешт коштів боржника від 29.11.2019 р.; визнати неправомірною бездіяльність начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Слободчика Д.Г. щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного поставною заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни від 29.11.2019; скасувати арешт накладений постановою заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян А.А. від 29.11.2019 на кошти ОСОБА_1 , що зберігаються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк»; зобов`язати заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян А.А. відкликати з АТ КБ «Приватбанк» постанову від 29.11.2019 року про арешт коштів ОСОБА_1 .

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що за рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/8434/16-ц видано два виконавчих листи, а саме: про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.09.2007 року, що виникла за період з 24 вересня 2007 року по 17 червня 2016 року, у розмірі 43 774 дол. США 97 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 19 199 грн. 50 коп. та про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 16 640 грн. 99 коп. в рівних частинах з кожного по 8320 грн. 50 коп.

Вказує, що під час візиту до Оболонського ВДВС 11.12.2019 р. скаржником було виявлено наявність відкрито виконавчого провадження №56715336 про стягнення коштів на користь ПАТ «УкрСиббанк». Поштою жодних документів, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів скаржника в порушення ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» не направлялись.

29.11.2019 року державний виконавець наклав арешт на всі належні скаржнику грошові кошти, зокрема на кошти, що знаходяться та будуть надходити на зарплатну картку скаржника відкриту в АТ КБ «Приватбанк».

Скаржник вказує, що викладене свідчить про порушення державним виконавцем як порядку звернення стягнення на заробітну плату, так і розміру, що є однозначно підставою для скасування арешту. При цьому виокремлення рахунків, призначених для виплати заробітної плати від інших рахунків належить до компетенції саме виконавчої служби, а не банків чи інших підприємств.

Після виявлення факту арешту скаржником була подана скарга від 19.12.2019 року на ім`я начальника відділу ДВС згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», однак відповіді на скаргу відділом не надано.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року було відкрито провадження у даній справі.

17.03.2020 року скаржник звернувся до суду із заявою про відвід головуючого судді Яценко Н.О. по вищевказаній справі.

Ухвалою суду від 18.03.2020 року відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді.

ОСОБА_1., представник ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2., представник Оболонського РВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином та своєчасно, причину своєї неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе провести розгляд скарги без участі учасників справи, оскільки вони повідомлені про судові засідання у встановленому законом порядку і їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 08.02.2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені в повному обсязі, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 вересня 2007 року, що виникла за період з 24 вересня 2007 року по 17 червня 2016 року, у розмірі 43774 долари США 97 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 19199 гривень 50 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», судовий збір у сумі 16640 гривень 99 копійок в рівних частках з кожного по 8320 гривень 50 копійок. (а.с.114-117, т.1).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення(а.с.157).

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.12.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 08.02.2017 року залишено без змін (а.с.203-208, т.1).

21.03.2018 року постановою Верховного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 06.12.2017 р. залишено без змін (а.с.39-43, т.2)

15.01.2018 року на підставі заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 08.02.2017 року були видані виконавчі листи.

05.07.2018 року постановою державного виконавця Оболонського РВДВС м.Київ ГТУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження №56715336 з примусового виконання виконавчого листа №756/8434/16-ц виданого 15.01.2018 р., де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «УкрСиббанк».

Постановою заступника начальника відділу Оболонського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни від 29.11.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника - ОСОБА_1 (а.с. 55-57, т.2).

04.01.2020 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служба м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві змінило назву на Оболонський районний відділ державної виконавчої служба м.Київ у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до матеріалів зведеного виконавчого провадження ВП №57238291 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , направленого Оболонським РВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) за запитом суду, наявні супровідні листи на відправку постанов про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника, однак підтвердження про направлення вищевказаних документів та адресу боржника та рекомендовані повідомлення про вручення листів в матеріалах виконавчого провадження відсутні, як і відсутні реєстри відправок вихідної кореспонденції. Відділом не спростовано обставини, на які посилається ОСОБА_1 стосовно не направлення постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів, а відтак суд вважає неправомірними дії Оболонського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві щодо не направлення вищевказаних документів боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» перераховані заходи, які має право вчиняти виконавець під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частинами 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він собі вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, шо заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, п.1 ч.4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вбачається з правової позиції Верховного суду висловлену у постанові від 27.06.201 р. (справа № 916/73/19) рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Як вбачається з вищенаведеного, накладення арешту у повному обсязі на № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», є таким, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», порушує та обмежує права скаржника щодо користування, розпорядження власними коштами, а відтак суд вважає необхідним вимоги скаржника задовольнити скасувати арешт накладений постановою заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни від 29.11.2019 на кошти ОСОБА_1 , що зберігаються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк».

З матеріалів справи вбачається, що після виявлення факту арешту коштів ОСОБА_1 21.12.2019 р. через канцелярію Оболонського РВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) була подана скарга на постанову про арешт коштів, які є заробітною платою на ім`я начальника відділу Оболонського ДВС Слободчика Д.Г. (а.с.58), як посилався скаржник відповіді на скаргу він не отримав, протилежне судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Слід зазначити, що вмотивованої відповіді на вищевказану скаргу начальником відділу Оболонського ДВС Слободчиком Д.Г. матеріали виконавчого провадження не містять, що свідчить про неправомірність дій начальника Оболонського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Слободчика Д.Г. щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного поставною заступника начальника відділу Оболонського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Манасерян А. А. від 29.11.2019.

Керуючись ст.ст. 5, 18, 28, 48, 59, 68, 70, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України, на підставі, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни щодо не направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №56715336 та постанови про арешт коштів боржника від 29.11.2019 р.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Слободчика Дмитра Григоровича щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного поставною заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни від 29.11.2019.

Скасувати арешт накладений постановою заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівни від 29.11.2019 на кошти ОСОБА_1 , що зберігаються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк».

Зобов`язати заступника начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Манасерян Айкуі Арамівну відкликати з АТ КБ «Приватбанк» постанову від 29.11.2019 року про арешт коштів ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.07.2020 року.

Суддя: Н.О. Яценко