Дата документу 21.07.2020 Справа № 2-910/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 2-910/10

Провадження №22-ц/807/2238/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Веліксар Алли Віталіївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року в складі судді Скользнєвої Н.Г. в справі за заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2010 року було закрито провадження у цивільній справі № 2-910/2010 за позовом ОСОБА_3 та інших до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості та допущено поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2007 року в цій справі та зобов`язано ОСОБА_3 повернути ІНФОРМАЦІЯ_3 безпідставно стягнені кошти в розмірі 20 479, 88 грн.

У провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 45300985 про примусове виконання виконавчого листа 2-во/311/11/14 виданого 27 травня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про зобов`язання ОСОБА_3 повернути ІНФОРМАЦІЯ_3 кошти в розмірі 20 479, 88 грн.

З листа головного державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ № 13553/10 від 21 вересня 2015 року вбачається, що згідно з відповіддю Адресно-довідкового бюро боржник ОСОБА_3 знятий з реєстрації в 2011 році у зв`язку зі смертю.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_3 безпідставно набув грошові кошти ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 20 479, 88 грн., які він зобов`язаний був повернути на підставі рішення суду, проте не повернув, та які увійшли до складу спадщини після його смерті, тому в даному випадку, зазначене зобов`язання допускає правонаступництво, а спадкоємці померлого повинні відшкодувати збитки в межах вартості спадкового майна.

Ураховуючи викладене, просить суд замінити боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-во/331/11/14, виданого 27 травня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 на його правонаступників у вигляді спадкоємців.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року замінено боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , у виконавчому провадженні № 45300985 з примусового виконання виконавчого листа № 2-во/331/11/14, виданого 27 травня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 суми боргу в розмірі 20 479, 88 грн., на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Веліксар А.В. подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять ухвалу суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким закрити провадження в справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено їх про час та місце розгляду справи, чим порушено їх права. Судом порушено процесуальний строк розгляду відповідної заяви. ІНФОРМАЦІЯ_6 пропущено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, встановлений ст. 1281 ЦК України, а судом не з`ясовано, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця.

Від Запорізького обласного військового комісаріату до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Веліксар А.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, виходив з того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 шляхом звернення з відповідними заявами до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори отримали спадщину на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому є правонаступниками останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 08 листопада 2010 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з урахуванням ухвал Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2010 року та 11 березня 2014 року про виправлення описок, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості з виплати пенсії за вислугу років - закрито, роз`яснено позивачам їх право на пред`явлення позову в порядку передбаченому КАС України.

Допущено поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості з виплати пенсії за вислугу років, та безпідставно стягнені з ІНФОРМАЦІЯ_1 за скасованим рішенням та зобов`язано повернути ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , стягнувши на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно стягнені у розмірі 39330,42 грн. на користь ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_5 в розмірі 50084,38 грн., на користь ОСОБА_6 в розмірі 43055,23 грн., на користь ОСОБА_3 в розмірі 20479,88 грн., на користь ОСОБА_7 в розмірі 12024,44 грн. (т. 1, а.с. 242-243, т. 2, а.с. 7, т. 2, а.с. 148-149).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2011 року ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2010 року залишена без змін. (т. 2, а.с. 56-57).

19 квітня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 суми боргу розмірі 20479, 88 грн. (т.2 а.с. 163).

27 травня 2014 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя на виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 08 листопада 2010 року з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2014 року про виправлення описок було видано виконавчий лист № 2-во/331/11/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 суми боргу в розмірі 20479, 88 грн. (т. 2, а.с. 159).

04 листопада 2014 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Пашковою О.В. на підставі виконавчого листа № 2-во/331/11/14 від 27 травня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45300985 про що винесено постанову (т.4 а.с. 4).

29 грудня 2014 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Пашковою О.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку зі смертю боржника. (т. 4, а.с. 4).

15 грудня 2015 року начальником Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Бондаренко О.Г. прийнято постанову № 45300985/4 про перевірку виконавчого провадження, якою скасовано постанову головного державного виконавця Пашкової О.В. про закінчення виконавчого провадження № 1201/4 (ВП №45300985) з примусового виконання виконавчого листа № 2-во/331/11/14, виданого 27 травня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 коштів в розмірі 20479, 88 грн. (т.4 а.с. 5).

15 грудня 2015 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Ілюшкіною А.Є. прийнято постанову, якою відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-во/331/11/14, виданого 27 травня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про зобов`язання ОСОБА_3 повернути кошти в розмірі 20479, 88 грн. (т.4 а.с. 6).

Згідно з актовим записом про смерть № 2262 від 10 квітня 2011 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.4 а.с. 12).
27 грудня 2011 року П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 944-2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 (т.4 а.с. 17, 22-67).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 березня 2012 року № 4-479 (запис в реєстрі №52610185) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30034816 від 28 березня 2012 року ОСОБА_2 прийняла спадщину від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді 1/2 частки у спадщині, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (т. 4, а.с. 63-65).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 березня 2012 року № 4-481 (запис в реєстрі №52610219) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30034870 від 28 березня 2012 року ОСОБА_1 прийняв у спадщину від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді Ѕ частки у спадщині, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . (т. 4, а.с. 65-67).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтею 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 378 ЦПК України у редакції 2004 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони, суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Аналогічна норма міститься у статті 442 ЦПК України чинної редакції.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі смерті боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Згідно з частиною другою статті 39 Закону виконавче провадження у такому випадку зупиняється для визначення правонаступників боржника.
Аналогічні норми містяться ч.5 ст. 15, п. 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, який набув чинності 05 жовтня 2016 року.

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни особи внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і в зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

З копії спадкової справи № 944-2011 вбачається, що правонаступниками померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 є дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частки спадкового майна, яка складається по ј частини квартири АДРЕСА_1 .

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняли спадщину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження - боржника ОСОБА_3 на його правонаступників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оскільки обов`язок спадкодавця щодо повернення коштів на користь Запорізького обласного військового комісаріату не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог статей 1281 та 1282 ЦК України, якими визначено спеціальний порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, є неприйнятними.

Приписи зазначених норм закону на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник за боргами спадкодавця.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що сама по собі відсутність в ухвалі суду посилання на межі відповідальності нового боржника перед кредитором не змінює порядок виконання судового рішення з урахуванням статті 1282 ЦК України.

При вирішенні процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження суд з`ясовує наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно з вимогами ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18).

Позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2019 року в справі № 759/12484/15, від 11 липня 2018 року в справі № 495/1933/15, на які міститься посилання в апеляційній скарзі, викладені за інших обставин, оскільки в цих справах смерть боржника сталася до ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, яке підлягало б примусовому виконанню, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені до спадкоємців, тобто спадкодавець не був стороною виконавчого провадження, на відміну від обставин цієї справи.

Не знайшло свого підтвердження посилання в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції права осіб на участь в судовому засіданні, виходячи з такого.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно зі статтею 130 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Відповідно до ст.. 169 ЦПК України ( в редакції чинній на час постановлення ухвали) у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Дану цивільну справу суд першої інстанції призначав до розгляду неодноразово.
Судові повістки, направлені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виклик у судові засідання, призначені на 22 березня 2016 року та на 11 квітня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 повернулися із зазначенням, «за збігом терміну зберігання» (а.с. 74-219, 83-104 т.4).
Згідно відповіді на запит суду адресно-довідковий сектор Державної міграційної служби України в Запорізькій області повідомив, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.105,106 т. 4).
Про цю адресу проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначено їх представником у клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи та в апеляційній скарзі ( т.4 а.с.127;135).
Будь-яка інформація щодо іншого місця проживання цих осіб у справі відсутня.
Варто також зазначити, що у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
До того ж, будь-яких доказів щодо предмету судового розгляду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надавали, клопотання про дослідження нових доказів в своїй апеляційній скарзі не заявляли.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, ухвала суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
За таких обставин, апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Веліксар Алли Віталіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова