Справа № 490/6568/18
н/п 2/490/1126/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь борг за договором позики у розмірі 881909,80 грн. та судові витрати в розмірі 8810 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідачем ОСОБА_2 було складено боргову розписку згідно якої останній в січні 2013 року отримав від позивача ОСОБА_1 20 000 доларів США під 10% річних. Даною ж розпискою відповідач зобов`язався повернути свої боргові зобов`язання до грудня 2017 року в розмірі 32210 доларів США.Окрім того позивач зазначив, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями та прийняли на себе відповідальність нести перед позивачаем як кредитором матеріальну відповідальність у разі невиконання боржником своїх зобов`язань. Позивач зазначає, що відповідачі свої зобов`язання не виконали, а тому змушений звернутись до суду з позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надіслали.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено боргову розписку від 25.10.2016 року відповідно до якої позивач передав, а відповідач ОСОБА_2 у 2013 році отримав в борг від ОСОБА_1 суму 20 000 доларів США, взявши на себе зобов`язання виплачувати 10% річних. З боргової розписки вбачається, що ОСОБА_2 станом на 24.10.2016 року борг не повернув та зобов`язався у строк до 01.12.2017 року виплатити ОСОБА_1 суму в 32210 доларів США.

Судом встановлено, що сторони уклали договір позики № 17 від 14.12.2016 р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 258 500,00 грн. строком до 27 квітня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Щодо вимог про стягнення суми боргу солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то суду не надано доказів того, що грошові кошти позивача отримали відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Суд не приймає доводи представника позивача про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є поручителями виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики, оскільки згідно ст. 547 ЦК України договори поруки повинні бути укладені письмово. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 брали на себе зобов`язання за договором поруки та поручалися за відповідача ОСОБА_2 щодо виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики між ним та позивачем ОСОБА_1 . За такого в задоволенні вимог в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню частково, та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 881909,80 коп.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 8810 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 881909 (Вісімсот вісімдесят одна тисяча дев?ятсот дев?ять) грн. 80 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . суму сплаченого судового збору в розмірі 8810,00грн

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя