КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 359/4206/19 Головуючий у суді першої інстанції: Борець Є.О.

Апеляційне провадження № : 22-ц/824/8826/2020 Головуючий: Гаращенко Д. Р.

08 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

при секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок Валентини Василівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на частку в квартирі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на частку в квартирі та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 січня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

На день смерті ОСОБА_3 належала 1/5 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

За час свого життя спадкодавець заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом.

ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом, вчасно подала заяву про прийняття спадщини до Бориспільської міської державної нотаріальної контори.

Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що 25 липня 2013 року приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. вже видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що відповідач не мав права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , оскільки він не є спадкоємцем першої черги за законом.

Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 незаконно набув право власності на спадкове майно.

Просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 , посвідчене приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок Валентиною Василівною, реєстровий № 939 від 25 липня 2013 року та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 11 409,60 грн.

Адвокат Синьоокий В.В. представник відповідача ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 .

У відзиві зазначив, що відповідач ОСОБА_1 не визнає позов та заперечує проти його задоволення.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_1 мав право на спадкування після смерті рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернулась до суду після закінчення трирічного строку позовної давності.

Вимоги позивача про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди та витрат на правову допомогу не підтверджуються жодними доказами.

Просив суд відмовити у задоволенні пред`явленого позову.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25 липня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок Валентиною Василівною на ім`я ОСОБА_1 щодо 1/5 частки в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 939.

Скасовано державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 , здійснену на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права.

Апелянт зазначив, що ОСОБА_3 є його рідним братом. Про шлюб, який брат уклав із ОСОБА_2 апелянт не знав, дізнався під час судового процесу у 2015 році.

Усі витрати по похованню та в подальшому погашення боргів, які ОСОБА_3 мав за життя здійснив апелянт, а тому вважав, що саме він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Звертає увагу суду на те, що у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34593208 від 19 липня 2013 року, який був виданий Бориспільською міською державною нотаріальною конторою зазначено спадкодавця « ОСОБА_3 », інформація про дату народження спадкодавця вказано « 1952 , невідомо».

Апелянт вважає, що дана інформація з Витягу стосується іншої особи, а не його рідного брата ОСОБА_3 .

Вважає, що у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. були усі законні підстави прийняти заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після ОСОБА_3 та оформити її у вигляді свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно поновив строк позовної давності ОСОБА_2 .

У судовому засіданні адвокат Синьоокий В.В. представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без задоволення.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Білик Г.І. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2007 року ОСОБА_3 набув право власності на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №10193 від 12 липня 2007 року (а.с.9).

23 січня 2010 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис за №23. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 січня 2010 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 липня 2013 року (а.с.7).

Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №34593105 від 19 липня 2013 року (а.с.68 зворот) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склав.

Після смерті ОСОБА_3 спадкування здійснювалось за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України ОСОБА_2 як дружина спадкодавця є спадкоємицею першої черги за законом.

В межах шестимісячного строку, 19 липня 2013 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини (а.с.66) до Бориспільської міської державної нотаріальної контори.

В той же день була заведена спадкова справа №179/2013 та зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується копією відповідного витягу №34593208 від 19 липня 2013 року (а.с.68).

ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця та спадкоємцем другої черги за законом, відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 2 січня 1959 року та серії НОМЕР_5 від 14 липня 1970 року (а.с.96 зворот, а.с.98).

23 липня 2013 року ОСОБА_1 також подав заяву про прийняття спадщини (а.с.94 зворот) до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. В той же день була заведена ще одна спадкова справа №12/2013 після смерті ОСОБА_3

25 липня 2013 року приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. видала відповідачу свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №939 (а.с.120).

В той же день на підставі цього правовстановлюючого документа за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №6873634 від 25 липня 2013 року (а.с.122).

19 жовтня 2015 року державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко С.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.91), якою вона відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_2 частково прийшов до висновку, що позивач вчасно та у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України ОСОБА_2 стала власницею 1/5 частки в квартирі АДРЕСА_1 . ще 24 січня 2013 року, тобто в день відкриття спадщини.

У зв`язку з тим, що спадкоємиця першої черги за законом ОСОБА_2 прийняла спадщину, згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України ОСОБА_1 , який є спадкоємцем лише другої черги за законом, так і не набув права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову в частині цієї вимоги суд відмовив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.1258 та ст.ст.1261-1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той ж подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України).

ОСОБА_2 вчасно та у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що спадкоємиця першої черги за законом прийняла спадщину, згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України ОСОБА_3 , який є спадкоємцем лише другої черги за законом, так і не набув права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом

Доводи апелянта щодо невірного зазначення року народження померлого в Спадковому реєстрі № 34593208 від 19 липня 2013 року, виданого Бориспільською міською державною нотаріальною конторою колегія суддів не приймає з наступних підстав.

В спадковій справі №12/2013, заведеній 23 липня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В., міститься інформаційна довідка зі спадкового реєстру №34622993 від 23 липня 2013 року (а.с.99 зворот), з якої вбачається, що 19 липня 2013 року в Бориспільській міській державній нотаріальній конторі вже була заведена спадкова справа №179/2003 після смерті ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.2.2, п.2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи.

Всупереч п.2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. не відмовила ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини, не перевірила інформацію, не здійснила жодних дій на встановлення дійсних обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність видачі приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу.

Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_2 строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права з підстав поважності причин пропуску нею позовної давності.

Доводи апелянта про те, що він не знав про укладений шлюб між позивачем та його братом колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують законність підстав спадкування за законом спадкоємців першої черги, якою є ОСОБА_2 .

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про набуття ним права на спадкування у зв`язку з понесенням витрат по похованню та погашенню боргів, брата ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1262 ЦК України ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги і може спадкувати майно після смерті брата тільки в порядку черговості.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 268 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2020 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А.А. Пікуль