Справа №461/2015/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ) про визнання кредитного договору недійсним та повернення зайво сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк», який в подальшому уточнив. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 25.10.2018 року ОСОБА_2 уклав з акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №Z06.00204.004470429, строком на 18 місяців. Згідно договору позивач отримала кредит в розмірі 34 000 грн. зі сплатою 21,99 %. Позивач зазначає, що обслуговування кредитної заборгованості не являється банківською послугою в розумінні Закону України "Про банки та банківську діяльність", за яку відповідач може отримувати будь-яку плату чи винагороду. Законодавством передбачено, що банк (відповідач) може лише встановлювати разову комісію за відкриття поточного рахунку, що необхідна для отримання коштів чи обслуговування кредитом. За користування кредитом, позивач може отримувати на постійній основі лише проценти. Також зазначив, що плата за обслуговування кредиту є значно більшою, аніж проценти за користування кредитом. Відтак, положення у кредитних договорах, що встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості позивач вважає недійсними, оскільки такі є несправедливими. Окрім того, на думку позивача, у п.3.3.1. кредитного договору №Z06.00204.004470429, відповідач незаконно встановив відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді пені, що є прямим порушенням ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач зазначає, що є підстави для визнання недійсними пункти кредитного договору, які стосуються плати за обслуговування кредиту, оскільки такі є несправедливими. Окрім того, відповідач не надав повну та об`єктивну інформацію щодо загальної вартості кредитів та вказав в кредитних договорах занижені значення показників суттєвих умов договорів, чим фактично ввів позивача в оману щодо реальної відсоткової та кінцевої загальної суми кредиту або здійснює нарахування процентних платежів з порушенням умов кредитного договору. Позивач посилається на те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Просить суд, з врахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 09.04.2020 року:

- визнати недійсними пункти 1.1., 1.11., 6.1. кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору на загальну суму 11 422,98 грн.;

- визнати недійсним положення пункту п.3.3.1. кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року щодо встановлення відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді пені, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості), в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором;

- зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості по Кредитному договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року шляхом зарахування вже сплачених ОСОБА_2 плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору в розмірі 11 422,98 грн. в рахунок погашення кредиту (основного боргу) по Кредитному договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати.

Ухвалою від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

22.04.2020 року на адресу суду від представника АТ «Ідея Банк» надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивує тим, що Законом України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Чинним законодавством України надано право банку отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а тому немає підстав для визнання п. 1.1,1.11,6.1 кредитного договору недійсним. Позичальник під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з графіком щомісячних внесків, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив. Позивач письмово підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що надані виходячи із обраних позивачем умов кредитування. Відповідач стверджує, що оскаржуваний позивачем правочин на час його вчинення відповідав вимогам ст.203 Цивільного кодексу України, не суперечив вимогам цивільного кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; вчинений особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі сторін; вчинений у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені даним правочином. Виходячи із змісту ст.ст.1054, 1055 Цивільного кодексу України, між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Також вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є завищеними та не співмірні із складністю справи. Окрім того, представник відповідача зазначив, що адвокат Буковинський Т.Й. не може представляти інтереси позивача, оскільки до грудня 2019 року представляв інтереси АТ «Ідея Банк» та працював в штаті банку. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

21.04.2020 року представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що плата за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе послуги, які повинні надаватися банком безкоштовно. Відповідач має можливість отримати лише одноразову комісію за відкриття поточного рахунку фізичній особі за планом рахунків НОМЕР_2, що необхідний для обслуговування кредиту. У свою чергу, відповідач відповідної одноразової плати за відкриття поточних рахунків по кредитних договорах не встановлював. Покликаючись на положення статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що умови договору є несправедливими.

06.07.2020 року представник позивача подав письмову заяву на адресу суду про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, у відзиві на позовну заяву розгляд справи просить проводити у відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

25.10.2018 року між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z06.00204.004470429.

Згідно п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 34 000 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 1.2. кредитного договору, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 18 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника.

Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 %.

Згідно п. 1.11 кредитного договору, за обслуговування кредиту, що включає в себе:

надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»).

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюються на транзитний рахунок №494 в банку, МФО 336310 з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно з пунктом 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом).

Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди вручено йому банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

У пункті 5.7 кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна ставка складає 99,62272645 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 52145,61 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань, відповідно до пункту 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 договору.

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) міститься в Паспорті споживчого кредиту, який особисто підписано позичальником 25.10.2018 року.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно роз`яснень Пленуму ВС України, викладених в п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що відповідач у кредитному договорі №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року встановив щомісячну плату за надання інформації з приводу виконання кредитного договору, а саме: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC; повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»).

Однак відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними.

Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінюватим умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020 року.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Однак, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати комісію банку в момент укладення договору не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що адвокат Буковинський Т.Й. не може представляти інтереси позивача, оскільки до грудня 2019 року представляв інтереси АТ «Ідея Банк» та працював в штаті банку, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №03/01/2020 від 02.01.2020 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та ОСОБА_2 , копія ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю. Окрім того, відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України, особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя. Відтак, той факт, що адвокат Буковинський Т.Й. до грудня 2019 року працював у штаті АТ «Ідея Банк» та представляв інтереси банку, не свідчить про те, що він не може представляти інтереси позивача у даній цивільній справі.

Судом також встановлено, що позивач сплачував кошти за обслуговування кредитної заборгованості, що стверджується рухом коштів по рахунках, які додані до матеріалів справи.

Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року, що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства.

Що стосується вимог позивача про визнання недійсним положення пункту п.3.3.1. кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року слід зазначити наступне.

Так, пунктом 3.3.1 кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня по день повного погашення боргу за цим договором.

Обов`язок сплатити неустойку виникає у разі порушення зобов`язання, встановленого договором або законом (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Відповідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Слід зазначити, що за відповідним пунктом договору визначено вид відповідальності за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Окрім того, позичальник під час укладення договору був ознайомленим з текстом та змістом договору, та не висловив заперечення щодо вказаного пункту.

З врахуванням вищевказаного, в задоволенні позову в частині вимог про визнання недійсним 3.3.1 кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду, окремо за кожну вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 840 грн. 80 коп.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що між Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та ОСОБА_2 02.01.2020 року укладено договір про надання правової допомоги №03/01/2020.

Відповідно до Акту №1 передачі-приймання виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №03/01/2020 від 02.01.2020 року, адвокатом було надано клієнту наступну правову допомогу: вивчення та аналіз документів на предмет відповідності чинному законодавству, надано усні консультації клієнту з приводу укладення та виконання кредитного договору; моніторинг судової практики в ЄДРСР; здійснено повний підрахунок сплачених клієнтом платежів по кредитному договорі; здійснено перевірку правильності нарахування АТ «Ідея Банк» процентних платежів; складання позовної заяви. Вартість послуг за вказаний перелік послуг становить 14181,75 грн.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правову допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги на загальну суму 14 181,75 грн. та рахунок на оплату №1-03/01/2020 не можуть прийматися судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач за надання вказаних послуг сплатив суму в розмірі 14181,75 грн. або 3000,00 грн. Відтак, вимога про стягнення понесених судових витрат до задоволення не підлягає.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 4, 15, 16, 203, 207, 215, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.62, 81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах ОСОБА_2 - задоволити частково.

Визнати недійсними пункти 1.1., 1.11., 6.1. кредитного договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк», здійснити перерахунок заборгованості, по кредитному договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року шляхом зарахування сплачених ОСОБА_2 плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договорі в розмірі 11 422,98 грн. в рахунок погашення кредиту (основного боргу) по кредитному договору №Z06.00204.004470429 від 25.10.2018 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень 40 копійок.

В задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, .

Суддя Х.М. Мисько