Справа № 404/4276/20
Номер провадження 2-о/404/117/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року Кіровський районний суд міс та Кіровограда

в складі: го ловуючого судді Кулінка Л.Д.

присяжних Чуприна Л.І., Юрченко О.В.

за участю секретаря Барахманської А.М.

за участю прокурора Мельникової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Кічанова Михайла Юрійовича, заінтересована особа: Голова сільської ради села Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області ОСОБА_1 Сергій ОСОБА_2 , про госпіталізацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр комунального закладу Кіровоградська обласна психіатрична лікарня звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , після огляду лікарем-психіатром комунального закладу Кіровоградська обласна психіатрична лікарня, був встановлений діагноз хронічний маячний розлад, психомоторне збудження F 22.0 (за МКХ-10), у зв`язку з чим зроблено висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у зв`язку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересованна особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений (а.с.18), причини неявки суду не повідомив. Подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив суд прийняти рішення стосовно госпіталізації ОСОБА_3 (а.с. 26).

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти хворобливого стану, просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки вважає себе абсолютно психічно здоровою людиною. Зазначив про те, що з часу його госпіталізації до психіатричного закладу, тобто з 19 липня 2020 року лікування не отримував.

Прокурор дану заяву щодо госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку не підтримала, оскільки особу, щодо якої вирішується питання примусової госпіталізації встановити не можливо, так як у ОСОБА_3 під час проведення судового засідання були відсутні документи, що підтверджують його особу.

Заслухавши пояснення представника комунального закладу Кіровоградська обласна психіатрична лікарня, особу, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України Про психіатричну допомогу визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Положеннями частин першої, другої статті 340 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

За обставинами, викладеними в заяві лікара-психіатра комунального закладу Кіровоградська обласна психіатрична лікарня ОСОБА_4 , громадянин ОСОБА_3 , був госпіталізований 19.07.2020 року о 23 го. 00 хв. Після його огляду черговий лікар зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у зв`язку з встановленням у особи тяжкого психічного розгладу, внаслідок чого вона вчиняє, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосереню небезпеку для оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина ОСОБА_3 , які надійшли від Комунального некомерційного підприємства «Маловисківська центральна районна лікарня», та від жителів вулиці Калинова, село Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області. У зв`язку з вищезазначеним, громадянин ОСОБА_3 , був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_5 у приймальному відділенні о 23 год. 00 хв. 19.07.2020 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Згода громадянина ОСОБА_3 на госпіталізацію не отримана у зв`язку з його відмовою від запропонованої госпіталізації.

За змістом частин другої третьої статті 16 Закону України Про психіатричну допомогу, у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів).

Судом встановлено, що громадянин, ОСОБА_3 , був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у складі: заступника головного лікаря Маслянко О.В., завідуюго відділенням № 11, лікарем-доповідачем ОСОБА_4 , лікарем-психіатром відділення № 11 Кобець О.Ю.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.07.2020 року, ОСОБА_3 встановлений діагноз хронічний маячний розлад, психомоторне збудження F 22.0 (за МКХ-10). У висновку комісії лікарів-психіатрів зазначено, що необхідність госпіталізації пов`язана з погіршенням психічного стану: а саме: в останні дні ОСОБА_3 став вкрай неадекватним та агресивним, найближчим сусідам погрожує розправою та вбивством, обніс свій паркан колючим дротом. Бігав по населеному пункту голим та вилами погрожував односельцям вбивством. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність у хворого реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Тому, комісія лікарів-психіатрів вважає доцільним госпіталізувати, ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» в примусовому порядку(а.с. 4). Водночас, в скороченому анамнезі зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року з 10.10.2014 року по 27.10.2014 року стаціонарно проходив лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» (а.с. 4 на звороті), як в подальшому встановлено в судовому засіданні після останньої госпіталізації до теперішього часу більше на лікуванні в зазначеному закладі не перебував, лікування не потребував.

В судовому засіданні лікарь-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_4 підтвердив, що особа, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, на даний час, перебуваючи в психіатричній лікарні ліків не отримує, а лише проводиться психотерапія.

Здійснюючи перевірку правомірності госпіталізації особи до психіатричного закладу, суд повинен встановити, чи відповідають надані докази критеріями належності, допустимості і достовірності.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення жителів села Хмельового Маловисківського району Кіроворадської області зі скаргами на поведінку ОСОБА_3 (а.с. 7-11, 28-49), які не можуть бути прийняті судом до уваги, так як не відповідають вимогам допустимості та достовірності у розумінні статтей 78, 79 Цивільного процессуального кодексу України.

Таким чином, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих внаслідок встановленого захворювання матеріали справи не містять, у судовому засіданні таких не встановлено. Сама ж по собі поведінка ОСОБА_3 , без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою госпіталізації особи в примусовому порядку. Крім того, під час розгляду справи з`ясовано, що у особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу відсутні документи, що посвідчують особу. Отже, встановити особу стосовно якої вирішується питання передбачені статтею 339 Цивільного процесуального кодексу України, не можливо.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не вдалось встановити особу щодо якої вирішується питання примусової госпіталізації до психіатричного закладу, відсутність допустимих доказів на підтвердження в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, враховуючи, що в судовому засіданні не спостерігався психічний стан, описаний у висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.07.2020 року, суд вважає, що заява про госпіталізацію ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 16-19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, статтями 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Кічанова Михайла Юрійовича щодо госпіталізації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24.07.2020 року

Головуючий судя Л.Д.Кулінка

присяжні Л.І. Чуприна

О.В. Юрченко

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда