Справа № 359/1403/20
Провадження №2/359/1587/2020
07 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
17.02.2020 р. позивач ОСОБА_2 в особі представника- адвоката Білика Г.І. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням:- змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2008 року з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій ротовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини доповідного віку до досягнення повноліття дитиною;- стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 696 грн., а також тягнути з ОСОБА_3 суму оплати юридичних послуг в розмірі 5 000грн.( а.с.1-4).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області стягнуто щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300грн., починаючи з 02 липня 2008 року до досягнення дочкою повноліття. У зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 її прізвище змінено на ОСОБА_7 . Вказує, що відповідач сплачує лише мінімальну частину присуджених аліментів, не допомагає дитині ні одягом, ні харчами, ні ліками. З підвищенням цін на продукти, одяг та ліки, аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дитини, розмір аліментів є замалим. Зазначила також, що відповідач має заборгованість по аліментам, яка станом на 01 лютого 2020 року складала 25 502,60 гривень. Також вказує, що відповідач на даний час має постійну роботи та постійний дохід. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком 6-18 років з 01 січня 2020 року становить 2 218 гривень. Відтак попередньо визначений розмір аліментів підлягає збільшенню.. Враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що відповідач, за своїм матеріальним станом, спроможний здійснювати відрахування аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Крім того, відповідач без поважних причин допустив заборгованість по виплаті аліментів, а тому на підставі ст. 196 СК України повинен сплатити нараховану суму неустойки (пені), яка становить 12 696 грн..
Ухвалою від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання( а.с.26,27).
У судовому засіданні представник позивача-адвокат Білик Г.І., позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2002 року, який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу( а.с.5, 9).
Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.6).
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2008 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., починаючи з 02.07.2008р. до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа, виданого 09.10.2008 р.( а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач зареєстровала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .( а.с.17).

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами норм Сімейного кодексу України », відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись , адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин , зазначених ст.182-184 СК України , не може обмежуватися разовим збільшенням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, визначених у ст.ст. 182-184 СК України.

Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за №143цс13.

У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому суд також враховує, що після винесення Іваничівським районним судом Волинської області рішення від 12 серпня 2008 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року становить 2 218 гривень.

За таких обставин, стягнутий рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2008 року розмір аліментів в твердій грошовій сумі 300 грн., підлягає зміні.

Будь-яких доказів щодо матеріального стану відповідача та, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було.

Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, приходить до висновку, що необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 300 гривень щомісячно, та відповідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені) суд зазначає наступне.

Як вбачається з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 07.02.2020 р. та розрахунку заборгованості по аліментам № 9617200, виданих Луцьким районним відділом ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ(м.Львів) ( а.с.10-11), розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з липня 2008 року по січень 2020 року включно складає 25 802 грн. 60 коп.

Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Встановлено, що вказана вище заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Доказів протилежного суду надано не було.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідна правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Представником позивача до позовної заяви долучено розрахунок суми неустойки (пені), що складає за період з 02.07.2008 р. по 31.01.2020 р.- 12696 грн.( а.с.14-16), правильність якого перевірена судом.

Будь-яких заперечень щодо розміру нарахованої неустойки(пені), а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач допустив заборгованість по виплаті аліментів, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка( пеня) у розмірі 12696 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми оплати юридичних послуг в розмірі 5000 грн, слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі № 372/1010/16-ц.

Позивачем та її представником не надано суду договору на правову допомогу, акта прийому-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунку таких витрат. Відсутність вказаних документів вказує на недоведеність позивачем здійснення витрат на правову допомогу, а тому у стягненні з відповідача на користь позивача суми оплати юридичних послуг в розмірі 5000 грн. слід відмовити.

Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 840 гривні 80 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. У зв`язку з цим, зазначені судові витрати відповідно до вимог ст.141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183,191,192,196 Сімейного кодексу України та ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141,142,2-6 223, 258, 259, 263-265, 266, 273,280-281 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Іванічівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 300 гривень щомісячно, та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 лютого 1982 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2008 року по січень 2020 року включно в розмірі 12696 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень

Стягнути з ОСОБА_3 лютого 1982 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2020 року.

Суддя І. В. Муранова-Лесів