Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 296/7305/19

провадження № 61-9907ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 грудня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ», третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації, про визнання неправомірними дій по відключенню від системи газопостачання, зобов`язання відновити газопостачання за власний рахунок, зобов`язання списати заборгованість, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ»), Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ»), третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації, про визнання неправомірними дій по відключенню від системи газопостачання, зобов`язання відновити газопостачання за власний рахунок, зобов`язання списати заборгованість, стягнення моральної шкоди, в якому просив суд: визнати неправомірними дії ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» по штучному нарахуванню йому боргу за опалювальний період 2018-2019 років відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 та відключення його домоволодіння від системи газопостачання; зобов`язати ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» відновити газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 за власний рахунок; списати заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 3 949,57 грн як незаконно нараховану; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У липні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі.

Ціна позову у даній справі щодо вимоги майнового характеру (відшкодування моральної шкоди ) становить 50 000 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн * 250 = 525 500 грн).

Крім того, позивачем було заявлено три вимоги немайнового характеру щодо захисту прав споживача, а саме: визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню боргу; зобов`язання відповідача відновити газопостачання та зобов`язання відповідача списати заборгованість за особовим рахунком.

Отже, зазначена справа на підставі вимог закону відноситься до малозначних.

Малозначна справа є такою з огляду на свої властивості, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 грудня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ», третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації, про визнання неправомірними дій по відключенню від системи газопостачання, зобов`язання відновити газопостачання за власний рахунок, зобов`язання списати заборгованість, стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк