Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3231/19
Провадження № 4-с/711/32/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Лисенко І.В.,

за участю

скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2 ,

державного виконавця Расторгуєва С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (боржник) на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_2 (стягувач), -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою (в подальшому уточнена в редакції від 27.05.2020р.) на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання вчинити певні дії ( ОСОБА_2 (стягувач).

Зазначено, що в Придніпровському відділу ДВС знаходиться на виконанні виконавчий лист №711/3231/19 від 28.01.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 2685грн. 61коп., моральної шкоди в розмірі 20000грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 6200грн., а всього - 28885грн. 61коп. солідарно.

Старшим державним виконавцем Расторгуєвим С.С. винесено постанову про відкриття провадження №61265506 від 14.02.2019р. та винесено постанову про арешт коштів від 14.02.2019р. Накладено арешт на картку для отримання виплат АТ КБ «Приватбанк», на яку перераховується заробітна плата ОСОБА_1 Заробітна плата утримується в повному обсязі.

24.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Расторгуєва С.С. з вимогою про зняття арешту з картки, а утримання із зарплати просив проводити по місцю його роботи у розмірах, але не більше 50% від розміру заробітної плати.

На заяву Придніпровським відділом ДВС надана відповідь від 13.04.2020р. та повідомлено про те, що правових підстав для зняття арешту з коштів немає.

Вказує, що оскільки рахунок в АТ КБ «Приватбанк», на який постановою державного виконавця накладено арешт, що відкритий для отримання заплати, то ОСОБА_1 позбавлений змоги її отримувати, що, в свою чергу, порушує його право на належне існування, оскільки заробітна плата є єдиним джерелом доходу.

Державний виконавець, ігноруючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», наклав арешт на рахунок, на який зараховується зарплата ОСОБА_1 . Крім того, державним виконавцем направлено за місцем роботи боржника виконавчий лист з вимогою про стягнення в рахунок погашення наявного боргу 50% зарплати, яка перераховується на арештований банківський рахунок, тобто здійснюється повторне стягнення.

Таким чином, просить суд, - визнати дії старшого державного виконавця Расторгуєва С.С. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» для виплати зарплати ОСОБА_1 , неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Расторгуєва С.С. зняти арешт з банківського карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім.»я Пройдана ОСОБА_3 , що накладений постановою від 14.02.2020р. у виконавчому провадженні №61265506; зобов`язати старшого державного виконавця Расторгуєва С.С. в рахунок стягнення на зарплату ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винести відповідну постанову.

Ухвалою суду від 01.06.2020р. поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця; прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду по суті.

Відзив на скаргу старшим державним виконавцем Расторгуєвим С.С. та стягувачем ОСОБА_2 не подано.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав скаргу та просив її задовольнити, обґрунтовуючи доводами, що викладені у скарзі. Зазначив, що він вже 5 місяців без заробітної плати та пенсії, які знаходяться на рахунку в банківській установі.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 зазначив, що скаргу він не визнає. Добровільного виконання судового рішення здійснено не було. Якби боржник хотів погасити заборгованість, то він би це зробив.

В судовому засіданні старший державний виконавець Расторгуєв С.С. заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що під час виконання виконавчого листа винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на відкритих карткових рахунках у банківських установах та будуть відкриті. Банк не повідомив до ДВС, що рахунок соціальний, та що на рахунок надходять кошти як заробітна плата та пенсія, а тому відсутні підстави вважати дії та рішення державного виконавця незаконними. Крім того, винесена постанова про звернення стягнення на пенсію та зарплату (утримується 50%), відповідно до ст.ст. 70, 73 ЗУ «Про виконавче провадження». По постанові про арешт коштів, яка є чинною, кошти по рахунку не списувались. Боржник не надав підтверджень про те, що на ці кошти заборонено накладати арешт. Наявність арешту на коштах не є перешкодою для звернення стягнення на заробітну плату та пенсію. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Расторгуєвим С.С. від 14.02.2020р. відкрито виконавче провадження №61265506 з виконання виконавчого листа №711/3231/19, що виданий 28.01.2020р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2685грн. 61коп. матеріальної шкоди, 20000грн. моральної шкоди та 6200грн. за надання правової допомоги, а всього 28885грн. 61коп. солідарно.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС Расторгуєва С.С. від 14.02.2020р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 31973грн. 17коп.

24.03.2020р. ОСОБА_1 звертався із письмовою заявою до державного виконавця щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на картковому рахунку у банку, на що 13.04.2020р. отримав відповідь за №31635 про відсутність підстав для зняття арешту.

Крім того, постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС Расторгуєва С.С. від 13.04.2020р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 . Визначено про проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржника ОСОБА_1 , які після відрахування податків, в розмірі 50% на погашення боргу в сумі 28885грн. 61коп., виконавчого збору в сумі 2888грн. 56коп. та витрат на проведення та організацію виконавчих дій в сумі 199грн., а всього 31973грн. 17коп.

Відповідно до довідки від 29.04.2020р., наданої керівником відділення АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 має у банку картку (рахунок), на яку отримує пенсійні виплати та заробітну плату.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 ЗУ).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи зміни, внесеними згідно із Законом № 559-IX від 13.04.2020 - зміни набирають чинності з дня наступного за днем опублікування, в частині накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу з 01.01.2021).

Крім того, за нормами ч.ч. 4, 6, 8 ст. 48 цього Закону на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 56 згаданого Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Крім того, відповідно до ст. 10 Конвенції про заробітну плату №95 від 01.07.1949р., яка ратифікована 31.01.1961р., заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Як передбачено статтею 70 цього Закону, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що державним виконавцем відповідно до постанови від 13.04.2020р. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 50% на погашення заборгованості на загальну суму 31973грн. 17коп., включаючи виконавчий збір та витрати на проведення та організацію виконавчих дій.

При цьому, на думку суду, накладаючи 14.02.2020р. арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, державним виконавцем не було перевірено, не надіслано вимоги до банківських установ та не з`ясовано у боржника про наявність чи відсутність відкритих рахунків (карток) боржника, зокрема, - які виплати отримує ОСОБА_1 з цих рахунків (карток). Відповідно, на час винесення постанови про накладення арешту від 14.02.2020р., у державного виконавця була відсутня інформація про те, власником яких рахунків у банківських установах є боржник ОСОБА_1 (зарплатна, стандартна, пенсійна, депозитна та інш.).

Слід зазначити, що арешт коштів, які є пенсійними виплатами не є можливим, оскільки такий рахунок відноситься до рахунків, на які не може бути накладено арешт та звернено стягнення повністю. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 має відкритий картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк», на який отримує пенсійні виплати та заробітну плату.

Таким чином, аналізуючи обставини справи, суд вважає, що накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку боржника ОСОБА_1 , який призначений також і для виплати йому заробітної плати та пенсії, призводить до порушення конституційних прав громадянина, який працює, на оплату його праці та отримання ним пенсії, для забезпечення свого існування та утримання, враховуючи, що рахунок, на якому знаходяться зазначені виплати, відноситься до рахунків, на які не може бути накладено арешт та звернено стягнення повністю, відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Між тим, в даному випадку, встановлено, що було одночасно накладено арешт на всі кошти, які складаються із зарплати та пенсії, а також звернуто стягнення на ці ж доходи боржника.

Таким чином, слід визнати дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Расторгуєва С.С. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку АТ КБ «Приватбанк» для виплати зарплати та пенсії ОСОБА_1 , неправомірними та зобов`язати його зняти арешт з коштів, які містяться на банківському картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», що накладений постановою від 14.02.2020р. На думку суду, враховуючи норми ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання виконавчого документу, необхідно здійснити належну перевірку щодо доходів, які отримує боржник, його майнового стану і лише за встановленими обставинами прийняти відповідне рішення.

Що стосується вимог скаржника в частині зобов`язання старшого державного виконавця Расторгуєва С.С. провести виконавчі дії щодо стягнення заборгованості за виконавчим листом №711/3231/19 в порядку звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , з урахуванням ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винести відповідну постанову, то в цій частині скарга не підлягає до задоволення, оскільки державним виконавцем вже 13.04.2020р. винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника і вона направлена для виконання і виконується. Крім того, під час розгляду справи встановлено, що стягувач за один місяць одне стягнення отримав.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 76-84, 259, 260, 447-452 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Расторгуєва С.С. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» для виплати заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 неправимірними.

Зобов`язати державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в провадженні якого знаходиться/буде знаходитися виконавче провадження № 61265506 з виконання виконавчого листа №711/3231/19, що виданий 28.01.2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 28885,61грн., - зняти арешт з коштів на банківському картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім.»я Пройдан ОСОБА_4 , що накладений постановою про арешт коштів від 14.02.2020 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повинен повідомити Придніпровський районний суд м. Черкаси і ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 цього Кодексу щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: С. М. Позарецька