Справа № 303/789/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2020 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) у лютому 2020 року звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 134792,67 гривень, з яких 1824,61 грн. - заборгованість за кредитом; 132968,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.09.2010 по 29.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.09.2010 ОСОБА_1 отримала у Банку кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач , в порушення вимог ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 615, 629, 1054 ЦК України, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідо до умов Договору- У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 31.12.2019 утворилась заборгованість у розмірі 334249,24 грн., з яких: 1824,61 грн. заборгованість за тілом кредиту; 325224,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7200 грн. заборгованість за пенею, з яких позивач просить стягнути 134792,67 грн., з яких 1824,61 грн. - заборгованість за кредитом; 132968,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.09.2010 року по 29.06.2018.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1824,61 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права та підлягає скасуванню в цій частині. Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що разом з анкетою-заявою від 22.09.2010 позивач долучив також і копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем і в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом - 3%, розмір щомісячних платежів і строк їх внесення, порядок нарахування пені та розмір штрафів і комісії, тобто, сторонами були досягнуті всі істотні умови договору. Апелянт вважає, що за наявності у матеріалах справи довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки, підписаної позичальником, зокрема, з розміром відсоткової ставки, пені та штрафів, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 не можуть бути застосовані. Просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким такі позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, та в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідач копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою Банку отримала 18.06.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, тому відповідно до ст. 367 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору саме на таких умовах, не доведено всіх істотних умов договору, а отже відсотки за користування кредитом не можуть бути стягнуті.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22.09.2010 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку (а.с. 9).

Відповідно до цієї заяви відповідач погодилася, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви додано підписану ОСОБА_1 цього ж дня Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.10), якою, зокрема, визначено розмір відсоткової ставки (базова % ставка) - 3 % в місяць, розмір пені = пеня(1) + пеня (2), де пеня(1) = базова відсоткова ставка/30 за кожний день прострочки; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, за наявності простроченої заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше, а також штраф у вигляд 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Також до позовної заяви додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.11-34).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.12.2019 становить 334249,24 грн., з яких: 1824,61 грн. заборгованість за тілом кредиту; 325224,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7200 грн. заборгованість за пенею, з яких позивач просить стягнути 134792,67 грн., з яких 1824,61 грн. - заборгованість за кредитом; 132968,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.09.2010 року по 29.06.2018.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги, просив стягнути тіло кредиту та відсотки.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.09.2010 шляхом підписання анкети-заяви.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву від 22.09.2010, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, оскільки зазначені посилання апелянта не відповідають змісту Анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та Правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у Анкеті-заяві про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії Анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карти, запропонованих банком, погодився відповідач.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі N 342/180/17 з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що при підписанні Анкети-заяви ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Пред`являючи позов, Банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, також послався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» від 22.09.2020, яка підписана ОСОБА_1 (а.с.10). У цій довідці зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.

Посилання Банку та таку Довідку колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вищевказана довідка не є належним доказом погодження процентної ставки, зі змісту даної довідки не вбачається, що вона видана саме по анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної сторонами 22.09.2010 та по кредитному договору №б/н від 22.09.2010, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, натомість дана довідка значиться по договору SAMDN5626.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №750/6058/17-ц та від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17 не може бути взято до уваги, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає саме позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 з подібних правовідносин, що розглядались у справі № 342/180/17 за результатами розгляду якої з метою формування єдиної правозастосовної практики, Великою Палатою Верховного Суду надано правовий висновок, що в свою чергу, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, суд повинен враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з наведеного та враховуючи межі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року.

Головуюча

судді