Справа № 127/2-425/10
Провадження № 4-с/127/41/20
У Х В А Л А

22 липня 2020 року м.Вінниці

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вінниці заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дмитрійчук А.А. про забезпечення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича щодо проведення оцінки майна, визнання протиправною оцінку нерухомого майна згідно звіту оцінювача №32/20 від 24.06.2020, за участі заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазабанк», незалежного оцінювача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана скарга.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 скаргу прийнято до провадження та призначене судове засідання.

21 липня 2020 року заявником подано заяву про забезпечення скарги, відповідно до якої заявник просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-425/10, виданого 12 травня 2010 року Староміським районним судом м.Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №110-ф/06 від 15 червня 2006 року, шляхом зупинення передачі на реалізації нерухомого майна до завершення розгляду скарги.

Суд вважає за можливе розглянути вказану заяву під час розгляду скарги.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

У ст.151, 152 ЦПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Разом із тим ст. 18 ЦПК України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII. Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Разом із тим, згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження») (норми роз`яснення містять посилання на попередню редакцію Закону України « Про виконавче провадження»).

Аналогічна норма зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, яка передбачає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто вказані положення вказують на наявність підстав для зупинення стягнення при розгляді скарги лише при наявності для того підстав.

Забезпечення позову (скарги) є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи забезпечення застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених вимог.

Заходи забезпечення повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи вказану скаргу на дії державного виконавця щодо його дій по оцінці майна в порядку ст. 450 ЦПК України, суд не знаходить підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки це не пов`язане з предметом скарги.

В той же час, звертає увагу на положення абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Враховуючи, що заявник оскаржує дії державного виконавця щодо проведення оцінки майна та саму оцінку 11/200 часток майнового комплексу під літерою «Б», №10-28, загальною площею 415,7 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 згідно звіту оцінювача №32/20 від 24.06.2020, які були здійснені у виконавчому провадженні №58548630 з примусового виконання виконавчого листа № 2-425/10, виданого 12 травня 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці, та враховуючи положення ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає можливим зупинити передачу на реалізацію цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 153, 157, 447,4 50 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Зупинити передачу на реалізацію майна - 11/200 часток майнового комплексу під літерою «Б», №10-28, загальною площею 415,7 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвалу суду для виконання надіслати приватному виконавцю Турському Олександру Віталійовичу (м.Вінниця, вул.Визволення, 8,каб.29).

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: