Справа № 344/478/20
Провадження № 22-ц/4808/727/20
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитної спілки «Християнська злагода» на ухвалу Тисменицького районного суду від 12 березня 2020 року у складі судді Струтинського Р.Р., постановлену у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом кредитної спілки «Християнська злагода» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року кредитна спілка «Християнська злагода» (далі КС «Християнська злагода» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги кредитна спілка обґрунтовувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року стягнуто із ОСОБА_4 на її користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 706,51 грн.

Посилаючись на те, що рішення Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року не виконано, заборгованість не погашена, просила на підставі частини другої статті 625 ЦК України стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 12 березня 2020 року провадження у справі закрито з підстав передбачених пунктом 3 частиною першою статті 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу КС «Християнська злагода» посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що існує рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, однак судом не було досліджено мотивів відмови у задоволенні позову у зазначеному судовому рішенні, оскільки позов пред`являвся про стягнення заборгованості за період з 2014 по 2018 роки.

Крім того, справу розглянуто судом за відсутності представника позивача, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості захищати свої права та інтереси у суді.

У зв`язку з наведеним просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки суд, виконавши всі вимоги чинного законодавства, вирішив справу згідно з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представники КС «Християнська злагода» Саприка В.І. та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 січня 2020 року КС «Християнська злагода» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 9 460,00 грн, з яких: інфляційні втрати 7 146,41 грн за період з 2017 по 2019 роки, 2 313,59 грн три проценти річних за 2017 по 2019 роки. Позов мотивовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Християнська злагода» заборгованість по кредитному договору в розмірі 25 706,51 грн. Дане рішення перебуває на примусовому виконанні, проте на день звернення до суду з позовом воно не виконане. Таким чином, кредитна спілка, як стягувач, має право на стягнення з боржника на підставі частини другої статті 625 ЦПК України три проценти річних та інфляційні втрати.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 344/5669/19, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З оглянутої у судовому засіданні апеляційного суду цивільної справи № 344/5669/19 встановлено, що 01 квітня 2019 року КС «Християнська злагода» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 30 616,46 грн, з яких: інфляційні втрати 26 760,48 грн за період з 2014 по 2018 роки, 3 855,98 грн три проценти річних за 2014 по 2018 роки. Позов мотивовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Християнська злагода» заборгованість по кредитному договору в розмірі 25 706,51 грн. Дане рішення перебуває на примусовому виконанні, проте на день звернення до суду з позовом воно не виконане. Таким чином, кредитна спілка, як стягувач, має право на стягнення з боржника на підставі частини другої статті 625 ЦПК України три проценти річних та інфляційні втрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2019 року у справі №344/5669/19 у задоволенні позову КС «Християнська злагода» відмовлено.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Встановлено, що у цивільних справах № 344/478/20 та № 344/5669/19 сторонами є КС «Християнська злагода» та ОСОБА_4 , предметом у двох справах є стягнення заборгованості за невиконання рішення Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року.

Однак, підставами позовів у цивільних справах № 344/478/20 та № 344/5669/19 є різні грошові вимоги, нараховані за різні періоди невиконання рішення Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2012 року на підставі частини другої статті 625 ЦК України, тому позови кредитної спілки у цих справах не є тотожними.

Разом з тим, як вбачається із справи № 344/5669/19 позивач просить стягнути заборгованість за період з 2014 по 2018 роки, а у справі № 344/478/20 просить стягнути заборгованість за період з 2017 по 2019 роки. Таким чином, суду першої інстанції необхідно встановити у якій частині позови є тотожними, а у якій різними.

Закриваючи провадження у цій справі, суд не звернув уваги на відмінність складових позову та зміну його підстав, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про тотожність позовів та існування судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про відмінність у цьому спорі підстав позову знайшли своє підтвердження, що свідчить про наявність підстав для надання їм нової правової оцінки судом.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд також звертає увагу на те, що при розгляді даної справи судом першої інстанції допущено порушення статтей 128, 187, 197 ЦПК України, оскільки не забезпечено виклик сторін на розгляд справи, чим грубо порушено їх процесуальні права. Зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення сторонам судових повісток чи інших викликів та докази повідомлення сторін про час та місце розгляду справи.

Зважаючи, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню та направленню справи для продовження розгляду з наведених вище підстав, на дану обставину суду слід звернути особливу увагу.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Християнська злагода» задоволити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 12 березня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстації.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко