Справа №477/3104/19
Провадження №2/477/27/20
13 липня 2020 року м.Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Саукової А.А.,
при секретарі - Тристан В.О.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання та визнання права власності в порядку спадкування,
18 грудня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт не проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 на день смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не прийняття ним спадщини. А також визнати за нею, право власності, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка- ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , наземельну ділянку загальною площею 3,0000 га, розташовану за адресою: Михайло-Ларинська сільська рада Вітовського (в минулому - Жовтневого) району Миколаївської області, земельну ділянку загальною площею 1,0063 га, розташовану за адресою: Михайло-Ларинська сільська рада Вітовського (в минулому - Жовтневого) району Миколаївської області, за межами населеного пункту, земельну ділянку загальною площею 0,9188 га, розташовану за адресою: Михайло-Ларинська сільська рада Вітовського (в минулому - Жовтневого) району Миколаївської області, за межами населеного пункту.
В обґрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищевказаних земельних ділянок. В передбачений законодавством строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а донька померлого ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачці в оформленні спадщинина все майно, а тільки на частку, оскільки син померлого - відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини не подавав та вважається таким, що прийняв спадщину. Отже вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини як єдиної спадкоємиці. Разом з тим, ОСОБА_3 фактично не проживав з батьком з 2011 року, а лише був зареєстрований, тому вона звернулася до суду про встановлення факту не проживання відповідача разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 та не прийняття ним спадщини.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
В судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.
Як вбачається зі свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).
Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 07 березня 1981 року (а.с. 14).
Відповідач ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 вересня 1985 року (а.с. 15).
У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).
Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно довідки Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 07 листопада 2019 року на день відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані по АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою: дружина -ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_3 (а.с.13).
Дослідивши копію спадкової справи № 27/2019, після смерті ОСОБА_4 , судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області звернулася його дружина ОСОБА_2 онька померлого - ОСОБА_6 звернулася з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2019 року, винесеною приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, як єдиному спадкоємцю після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, в зв`язку з тим, що заявник має право на отримання у спадщину 2/3 частки спадкового майна,оскільки син померлого - ОСОБА_3 був зареєстрований на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем та вважається таким, що прийняв спадщину, заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав (59-95).
Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного мешканцями с. Михайло-Ларине Вітовського (в минулому - Жовтневого) району Миколаївської області, за адресою: АДРЕСА_1 в минулому - Жовтневого) району Миколаївської області ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , не проживають з 2011 року (а.с.17).
Відповідно довідки Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 30 вересня 2019 року № 1686, до складу сім`ї ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , входять: донька - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_3 , які не проживають за вищевказаною адресою з 2011 року (а.с.35).
Визначення терміну «постійне місце проживання» в діючому законодавстві відсуне (окрім судової практики). Також й відсутні будь-які часові критерії для визначення факту постійності.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Реєстрації місця проживання відповідача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він проживав зі спадкодавцем
З пояснень допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_7 є двоюрідною сестрою відповідача та померлий ОСОБА_4 є її рідним дядьком. З 2011 року ОСОБА_3 не проживаває разом з батьками по АДРЕСА_1 . Він не приїжджав на похорони батька, засобів зв`язку з ним не має.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він понад 20 років проживає по сусідству з позивачкою. В 2011 році син позивачки ОСОБА_3 , поїхав від батьків та не проживає по АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка позивачка проживає сама.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про доведеність факту не проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 на день смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не прийняття ним спадщини.
Враховуючи, що позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, як єдиному спадкоємцю після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, в зв`язку з тим, що вона має право на отримання у спадщину 2/3 частки спадкового майна, оскільки син померлого - ОСОБА_3 був зареєстрований на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем та з урахуванням встановлення факту не проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд не вбачає перепон для оформлення позивачу спадщини в нотаріальному порядку та приходить до висновку про передчасність вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування за законом, в зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Керуючись статями 200, 258-259, 263-265ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити частково.
Встановити факт не проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 на день смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не прийняття ним спадщини.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений і підписаний 22 липня 2020 року.

Суддя А.А. Саукова