печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6912/20-ц
13 липня 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Диба І.Б.
учасники справи:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ»
відповідача: ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення -,
У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником нежитлового приміщення, площею 386 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
08 серпня 2014 року сторони уклали договір оренди зазначеного нежитлового приміщення. Додатковою угодою від 01 жовтня 2014 року № 1 та акту приймання-передачі від 01 листопада 2014 року площу приміщень збільшено на 110 кв.м.
Починаючи з січня 2015 року відповідач припинив сплачувати орендну плату та комунальні платежі за договором оренди.
Гарантійним листом по сплаті боргу, який був наданий відповідачем, останній просив позивача продовжити договір оренди та зобов`язувався сплатити борг за оренду в сумі 801357, 21 грн до кінця грудня 2015 року й просив продовжити договір оренди.
Строк оренди закінчився 14 жовтня 2015 року, однак у зв`язку з тим, що відповідач продовжував користуватись спірним приміщенням, а позивач не заперечував проти цього, договір оренди не було припинено.
Починаючи з січня 2015 року до травня 2018 року відповідач не сплачував орендних платежів на загальну суму 3 454 940, 29 грн.
Відповідно до умов договору в разі порушення зобов`язань за договором оренди з оплати орендної плати більше ніж на 15 днів це є підставою для дострокового розірвання договору з ініціативи орендодавця.
14 червня 2018 року позивач направив повідомлення відповідачу про припинення дії договору оренди та вимога повернути орендоване приміщення. Цього ж дня зазначене повідомлення було отримано представником відповідача. Таким чином, позивач припинив нарахування орендної плати та комунальних платежів у зв`язку з припиненням договору оренди. Однак станом на 10 лютого 2020 року відповідач продовжує користуватись спірним приміщенням без належних правових підстав.
На підставі викладеного, позивач просив зобов`язати відповідача звільнити та повернути ТОВ «Підприємство «Київ» приміщення за адресою: м. Київ, вул. Лаврська,16. Стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102 грн.
Ухвалою судді від 18 лютого 2020 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Позов просила задовольнити з наведених у ньому підстав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подавав.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
08 серпня 2014 року ТОВ «Підприємство «Київ» як орендодавець та ОСОБА_1 як орендар уклали договір оренди нежитлових приміщень площею 386 кв.м на другому поверсі будівлі (літ. М), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 жовтня 2015 року.
Відповідно до пункту 2.1 договору орендодавець передає орендарю приміщення на підставі акта приймання-передачі приміщень.
Пунктом 6.4 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок орендодавця за кожний поточний місяць не пізніше 10 числа кожного поточного місяця, протягом якого орендарем використовуватиметься приміщення на підставі даного договору.
Відповідно до пункту 6.9 договору комунальні платежі компенсуються орендарем за тарифами, що встановлені для орендодавця постачальниками, у строк не пізніше 28 числа кожного місяця з спожиті у цьому місяці електричну енергію, теплову енергію та воду на підставі окремих рахунків, які орендодавець надає орендарю не пізніше 26 числа відповідного місяця.
Відповідно до пункту 9.3 договору орендодавець має право а односторонньому порядку відмовитись від даного договору та вимагати повернення приміщень у разі порушення орендарем строку сплати орендної плати та/або комунальних платежів, встановлених даним договором, більше ніж на 15 календарних днів (незалежно від часткової сплати). В цьому випадку орендодавець надсилає на адресу орендаря письмове повідомлення про дострокове припинення цього договору в зв`язку з порушенням орендарем строків сплати орендних та інших платежів, передбачених цим договором.
15 жовтня 2014 року за актом приймання-передачі зазначені приміщення передано орендарю.
08 серпня 2014 року сторони уклали додаткову угоду, відповідно до умов якої погодили, що додатково до приміщень, переданих орендарю у користування, орендодавець передає орендарю у тимчасове платне користування нежитлові приміщення площею 110 кв.м, що розташовані на другому поверсі будівлі побутового корпусу із столовою (літ. М) за адресою: АДРЕСА_1 . Строк оренди приміщення до 30 вересня 2015 року.
Згідно з актом приймання-передачі від 01 листопада 2014 року зазначене приміщення передані орендарю.
19 листопада 2015 року відповідач надіслав позивачу гарантійний лист про сплату боргу, в якому вказував на заборгованість в сумі 801 357,21 грн. зобов`язувався сплатити зазначений борг до кінця грудня 2015 року та просив продовжити з 15 жовтня 2015 року договір оренди зазначених нежитлових приміщень.
14 червня 2018 року позивач направив відповідачу повідомлення про припинення дії договору оренди та вимогу повернення орендованого приміщення у зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати та комунальних платежів. В зазначеному повідомлені позивач вказав на припинення дії договору оренди 31 травня 2018 року та вимагав повернути орендоване приміщення, звільнивши його не пізніше вказаного строку.
Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач не надав.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (статті 764 ЦК України).
Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України).
Ураховуючи те, що відповідач не вносить орендну плату за користування спірними нежитловими приміщеннями, ТОВ «Підприємство «Київ» відмовилось від договору оренди у спосіб, передбачений укладеним між сторонами договором та чинним законодавством, тому наявні підстави для зобов`язання відповідача звільнити та повернути ТОВ «Підприємство «Київ» нежитлове приміщення площею 386 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору в розмірі 2102 грн.
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись, ст.ст. 391, 509, 526, 551, 629, 759, 764, 782, 785 ЦК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» нежитлове приміщення площею 386 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» судовий збір в сумі 2102 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Печерський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення суду складено 21 липня 2020 року.
Суддя О.Л. Бусик