Провадження № 2/537/492/2020
Справа № 537/944/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2020 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Державної установи «Кременчуцька виховна колонія» до ОСОБА_1 про стягнення частини грошового забезпечення за невідпрацьований час та надмірно нарахованої частини коштів за щорічну відпустку,
Позивач Державна установа «Кременчуцька виховна колонія» звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 , де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь частину грошового забезпечення за невідпрацьований час та надмірно нараховану частину коштів за щорічну відпустку у розмірі 3836,39 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що з 13 квітня 2014 року по 25 червня 2019 року ОСОБА_1 займала посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Кременчуцька виховна колонія», що підтверджується витягом з наказу по особовому складу № 38о/с від 11.04.2017 року.
Відповідач перебуваючи у трудових відносинах, мала право на щорічну основну відпустку та була включена до графіку відпусток працівників державної установи «Кременчуцька виховна колонія» за 2019 рік у квітні місяці. Останній була надана щорічна відпустка за робочий рік з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року терміном 30 діб з 21.03.2019 року по 19.04.2019 року (наказ № 12/ОС/ВП-19 від 12.03.2019 р.).
Відповідно до наказу № 82/ОС-19 від 25.06.2019 р. старший сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 була звільнена з посади посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Кременчуцька виховна колонія» на підставі ч.1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Оскільки відповідачу було надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік в повному обсязі, однак відпрацьовано останньою у 2019 році лише два повні місяці. Перевикористана чергова відпустка за 2019 рік склала - 18 діб. Разом з тим, ОСОБА_1 зайво нараховано грошове забезпечення за червень 2019 року.
Пунктом 17 Порядку виплат грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. № 925/5, передбачено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу виплачується за поточний місяць - раз на місяць до 20 числа (тобто наперед).
Оскільки, відповідач звільнилась 25.06.2019 року, а 20.06.219 року було вже виплачене грошове забезпечення за 30 календарних днів червня, фактично відпрацьовано лише 25, у відповідача утворилась заборгованість за 5 невідпрацьованих днів.
Згідно довідки розрахунку розміру заборгованості, поверненню підлягає частина грошового забезпечення за невідпрацьований час (5 календарних днів) та надмірно нарахована частина коштів за щорічну відпустку. Таким чином сума коштів, що відповідачу необхідно повернути складає 3836,39 грн.
Державною установою «Кременчуцька виховна колонія» 06.09.2019 року було направлено претензію № 9/15/2433/СК-19 з вимогою про повернення надмірно нарахованої частини чергової відпустки та грошового забезпечення за невідпрацьований час у сумі 3836,39 грн., відповідь не надійшла.
10.10.2019 року повторно було направлено претензію № 9/15/2771/Ск-19, проте 13.11.2019 року поштовий конверт із вмістом зазначеної претензії повернувся де установи з відміткою "за закінченням терміну зберігання". На момент подачі позову відповідач кошти у добровільному порядку не повернула, будь-якої відповіді на претензії не надала.
В судове засіданні представник позивача за довіреністю Солнишкіна Н.С. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала.
Враховуючи, що відповідач яка була належним чином повідомлена про день місце і час розгляду справи не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не надала та з урахуванням заяви позивача, суд вирішив на підставі ст.ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 з 13 квітня 2014 року по 25 червня 2019 року займала посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Кременчуцька виховна колонія», що підтверджується витягом з наказу по особовому складу № 38о/с від 11.04.2017 року.
Відповідно до п. 14 Порядку виплат грошового забезпечення компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, особам рядового і начальницького складу, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії, встановленої відповідно до глави 13 розділу II цього Порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
Відповідач перебуваючи у трудових відносинах, мала право на щорічну основну відпустку та була включена до графіку відпусток працівників державної установи «Кременчуцька виховна колонія» за 2019 рік у квітні місяці.
Відповідач скористалась своїм правом та останній була надана щорічна відпустка за робочий рік з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року терміном 30 діб з 21.03.2019 року по 19.04.2019 року, згідно наказу № 12/ОС/ВП-19 від 12.03.2019 року.
Відповідно до наказу № 82/ОС-19 від 25.06.2019 р. старший сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 була звільнена з посади посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Кременчуцька виховна колонія» на підставі ч.1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Оскільки відповідачу було надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік в повному обсязі, однак відпрацьовано останньою у 2019 році лише два повні місяці. Перевикористана чергова відпустка за 2019 рік склала - 18 діб. Разом з тим, ОСОБА_1 зайво нараховано грошове забезпечення за червень 2019 року.
Пунктом 17 Порядку виплат грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. № 925/5, передбачено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу виплачується за поточний місяць - раз на місяць до 20 числа (тобто наперед).
Оскільки, відповідач звільнилась 25.06.2019 року, а 20.06.219 року було вже виплачене грошове забезпечення за 30 календарних днів червня, фактично відпрацьовано лише 25, у відповідача утворилась заборгованість за 5 невідпрацьованих днів.
Згідно довідки розрахунку розміру заборгованості, що додається, поверненню підлягає частина грошового забезпечення за невідпрацьований час (5 календарних днів) та надмірно нарахована частина коштів за щорічну відпустку. Таким чином сума коштів, що відповідачу необхідно повернути складає 3836,39 грн.
Відповідно до Розділу 22 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, у разі звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірні нарахованої частини чергової відпустки вказується в наказі про звільнення.
У разі звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину чергової відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримала особа рядового або начальницького складу за дні чергової відпустки.
Державною установою «Кременчуцька виховна колонія» 06.09.2019 року було направлено претензію № 9/15/2433/СК-19 з вимогою про повернення надмірно нарахованої частини чергової відпустки та грошового забезпечення за невідпрацьований час у сумі 3836,39 грн., відповідь не надійшла.
10.10.2019 року повторно було направлено претензію № 9/15/2771/Ск-19, проте 13.11.2019 року поштовий конверт із вмістом зазначеної претензії повернувся де установи з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
На час розгляду справи відповідач кошти у добровільному порядку не повернула, будь-якої відповіді на претензії не надала.
Відповідно до ст. 127 КЗпП та ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.
Згідно ч. 9 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», при звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Згідно ч.9 вказаної статті, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
Відповідно ч. 1ст.177 та ст. 190 Цивільного кодексу України, гроші є майном, і с об`єктом цивільних прав.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ДУ «Кременчуцька виховна колонія» частину грошового забезпечення за невідпрацьований робочий час та надмірно нараховану частину коштів за чергову відпустку у розмірі 3836,39 грн.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений останнім, судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Керуючись ст. ст. 76-80, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 1212, ст. 1215 ЦК України суд, -
Позов Державної установи «Кременчуцька виховна колонія» до ОСОБА_1 , про стягнення частини грошового забезпечення за невідпрацьований час та надмірно нарахованої частини коштів за щорічну відпустку, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : В.І. Хіневич