Справа № 191/628/19
Провадження № 2/191/142/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кухар Д.О.

за участю секретаря - Яніної О.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . З перших днів життя сина позивач приймав активну участь у його вихованні, проводив з ним свій вільний час, піклувався про його фізичний та духовний розвиток, забезпечував дитину всім необхідним. Однак сімейні стосунки не склалися і рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року шлюб було розірвано. Після припинення між ним та відповідачем стосунків, вони проживають окремо. Дитина проживає з Відповідачем. Відповідач уклала шлюб з ОСОБА_4 , створила нову сім`ю, переїхала жити до іншого міста, забрала їх сина та не бажає, щоб вони з ним спілкувалися. Остання постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не допускає його до її виховання, вказуючи, що у дитини тепер новий батько. У зв`язку із постійною зміною фактичного місця проживання, позивач може тільки по телефону держати з нею зв`язок і тільки в тих випадках, коли вона приймає його вхідний дзвінок. Син занадто маленький, та ще немає власного телефону, тому спілкуватися з ним напряму хоча б по телефону, не має можливості. Звертає увагу суду на той факт, що він має можливість створення належних умов перебування дитини у нього, для його розвитку, навчання, лікування й відпочинку, має самостійний дохід та окреме місце проживання - власний будинок у с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, де дитина може проводити час на свіжому повітрі, оздоровлюватися, харчуватися домашніми фруктами та овочами, молочною продукцією та м`ясом. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особами на особисте виховання дитини.

У зв`язку з цим, просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей для його батька - ОСОБА_1 наступним чином : знаходження кожної суботи з 08.00 до 22.00 за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , за адресою : АДРЕСА_1 , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожні шкільні канікули : в зимовий період - одна неділя (7 днів) та в літній період - весь місяць липень, з можливістю відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву без її участі. Позовні вимоги не визнала та зазначила, що з жовтня 2015 року позивач ні разу не зустрічався і не спілкувався з сином, дитина знає про його існування, але взагалі не пам`ятає його. Протягом майже п`яти років дитина називає і вважає батьком її чоловіка - ОСОБА_4 , має з ним прекрасні стосунки і не має бажання ані наново знайомитися, ані спілкуватися з позивачем, про що сам повідомив у Новомосковському міськрайонному суді під час слухання справи про позбавлення позивача батьківських прав. Також зазначила, що вважає ОСОБА_1 особою, яка веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає алкоголем, ухиляється від обов`язків : взагалі не спілкується з двома старшими дітьми, що характеризує його як батька, що не виконує рішення суду, не сплачує аліменти. На даний час, вона разом з сином ОСОБА_3 проживає в Польщі. За рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 року, визначено місце проживання дитини разом з матір`ю.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , вбачається, що його батьками є : « Батько - ОСОБА_1 », « Мати - ОСОБА_2 ».

Згідно довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 1017 від 16.08.2018 року ОСОБА_1 має наступний склад сім`ї : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син.

З копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , 26.01.2016 року зареєстрували шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « ОСОБА_2 ».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.

13.03.2019 року Шевченківською районною у місті Дніпрі раді Управління - Служба у справах дітей на адресу ОСОБА_1 була надала відповідь, згідно якої останньому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення способу участі у вихованні сина - ОСОБА_3 , оскільки між батьками не було узгоджено дане питання .

Згідно копії акту обстеження умов проживання, спеціалістами управління служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі раді було обстежено умови проживання ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2 , згідно з яким було встановлено, що для дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створені умови для проживання, навчання та розвитку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.07.2020 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетрвоської області від 03.10.2019 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетрвоської області про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , за місцем її проживання. Також в рішенні було зазначено, що «…визначення місця проживання дитини з матір`ю не буде перешкодою для батька дитини у спілкуванні з ним».

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі, тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини,з обов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з його малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить звернення останнього до Управління - Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі раді з проханням встановити спосіб участі у вихованні сина - ОСОБА_3 ..

З урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані суду докази, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, приймаючи до уваги малолітній вік дитини, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні та розвитку сина, суд вважає необхідним усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином та встановити йому наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей наступним чином : знаходження кожної суботи з 08.00 год. до 22.00 год. за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , за адресою : АДРЕСА_1 , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожні шкільні канікули : в зимовий період - одна неділя (7 днів) та в літній період - весь місяць липень, з можливістю відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 141,150,151,153,157,159 Сімейного Кодексу України, ст. 1,15 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, та ст. ст. 5, 10, 15, 19, 141, 263-265,278-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перешкоди у спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку зустрічей для його батька - ОСОБА_1 наступним чином : знаходження кожної суботи з 08.00 год. до 22.00 год. за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , за адресою : АДРЕСА_1 , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожні шкільні канікули : в зимовий період - одна неділя (7 днів) та в літній період - весь місяць липень, з можливістю відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Суддя: Д. О. Кухар