Справа № 752/3848/20
Провадження № 2/752/4403/20
У Х В А Л А

01 квітня 2020 року суддя Голосівїського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кравченко Тетяна Тарасівна до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кравченко Тетяна Тарасівна до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Як видно зі змісту зазначеної вище позовної заяви вона подана без додержання правил, викладених у ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивачка викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Так, згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових відносин, можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачкою заявлено позовні вимоги до громадянина Франції, який не має постійного місця проживання в Україні.

Відповідно до положень ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Так, закон України «Про міжнародне приватне право» визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи. (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

За правилами ст.. 75 Закону України «про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифіковану Законом України від 10.11.1994 року, у справах про стягнення аліментів з повнолітніх дітей застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої має місце проживання особа, що претендує на отримання аліментів.

Питання про стягнення аліментів з громадян, які проживають на території іноземних держав регулюються Конвенцією про стягнення аліментів за кордоном 1956 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про стягнення аліментів за кордоном у випадку, коли позивач перебуває на території однієї Договірної Сторони, а відповідач підпадає під юрисдикцію іншої Договірної Сторони, позивач може подати заяву про стягнення аліментів з відповідача до Органу, що передає, у державі позивача.

Разом з тим, статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 498 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 10 вказаної Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифіковану Законом України від 10.11.1994 року, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Отже, зважаючи на те, що місце проживання відповідача в позовній заяві зазначено Французьку республіку, тобто іноземну державу, суд має обов`язок в разі відкриття провадження у справі, направляти копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї додатків до Французької республіки через Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) та у відповідності до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 27.06.2008 № 1092/5/54.

Так, згідно п 2.3. вказаної Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні. Витрати, пов`язані із залученням перекладача, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок.

З огляду на вищевикладене, позивачу необхідно надати засвідчений переклад позовної заяви та всіх документів, що до неї додаються - на французьку мову.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачці строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 177, 185, 353-355 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кравченко Тетяна Тарасівна до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали для виконання надіслати представнику позиваки ОСОБА_1 - адвокату Кравченко Тетяні Тарасівні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.Г. Плахотнюк