Провадження № 2/161/2940/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

17 липня 2020 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Іванович про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Івановичдо ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

16.07.2020 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Горват І.І. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, яку обгрунтовує тим, що у вересні 2019 року між ним та ОСОБА_2 (далі - відповідач) було укладено договір позики, за якими останній отримав від нього грошові кошти в розмірі 100000,00 доларів США та зобов`язалася повернути зазначену суму у строк до 01.01.2020 року. Однак, відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення грошових коштів за договором позики.

Вказує, що підставою забезпчення позову є обгрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи неуможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності відповідачу майно, розташоване за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; на будь-яке інше майно, що належить ОСОБА_2 ; заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Дослідивши заяву про забезпечення позову із додатками, вивчивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.07.2020 № 216017876, відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартрира АДРЕСА_3 , та на праві спільної часткової власності, а саме: Ѕ частки квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про арешт якого просить інша сторона.

Відповідно до п.1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п. 10 цієї ж постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо стягнення боргу.

В ст. 151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №211/129/18-ц, постанова Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 331/1013/18, провадження №61-551св19.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання про заборону відчуження.

Натомість, позивач не зазначив в заяві про забезпечення позову та не надав жожних доказів на підтвердження дійсної (орієнтовної) вартості майна, яке належать на праві власності відповідачу та на яке він просить накласти арешт, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам.

Враховуючи обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, відсутність фактів, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відсутність належних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження належного йому майна, доказів, що ініційований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і не суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений можливості на повторне звернення до суду із заявою після усунення умов, що були підставою для відмови в задоволені заяви.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Іванович про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Івановичдо ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк