Справа № 495/625/20
№ провадження 2/495/1372/2020
УХВАЛА

про відмову у визнанні мирової угоди

"20" липня 2020 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

Справа № 495/625/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області мирову угоду укладену між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2020 року позивач ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, здійснити поділ майна.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2020 року, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

24 червня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 об`єднано з основним позовом ОСОБА_2 .

До підготовчого судового засідання, призначене на 20 липня 2020 рік позивач та відповідач надали суду спільну заяву про затвердження мирової угоди від 19.06.2020 року та мирову угоду, у якій вказали, що: позивач та відповідач, які діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору по справі № 495/625/20 мирним шляхом на умовах, викладених в мировій угоді від 18.06.2020 року, наступним чином:

1.Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін щодо спільного майна подружжя:

- 1/4 частин в праві власності на нежитлову будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі №2543 від 16.12.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Холудєєвою С.М.);

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ( було збудовано та набуто право власності на підставі Декларації про готовність об`єкту до експлуатації ОД90 від 11.09.2018 року виданої Департаментом ДАБІ в Одеській області);

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:006:0440) (на підставі договору купівлі-продажу №1126 від 16.08.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Бурлаченко І.K.);

- будівля магазину за адресою: АДРЕСА_3 (на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2183 від 16.11.2017 року виданого приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С.);

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :01:006:0973) (на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1593 від 13.10.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю) ;

- житловий будинок з приміщенням магазину за адресою: АДРЕСА_4 (на підставі договору купівлі - продажу №1590 від 13.10.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю)

- автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 ;

- частка в статутному капіталі Приватного підприємства «ПОЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи - 20963249 ) в розмірі 100 %.

2.В період перебування в шлюбі Відповідачем ОСОБА_1 було укладено з Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Південний» кредитний договір № AF 2018-02715 від 26 червня 2018 року та кредитний договір №AF 2018-02705 від 26 червня 2018 року.

3. Сторони визнають майно вказане в пункті 1 Мирової угоди спільною сумісною власністю подружжя Позивача ОСОБА_2 та Відповідача ОСОБА_1 .

4. Відповідач та Позивач, які діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору по справі № 495/625/20 мировим шляхом, шляхом поділу спільного сумісного майна подружжя на наступних умовах:

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_5 ), право власності на наступне майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -237 та складається з : житлового будинку літ. «А», загальною площею 261,7 кв.м. та житловою площею 100,3 кв.м.; мостіння літ. «І», огорожа, №1-3;

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:006:0440); реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -237, загальною площею 0,05 га;

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_6 ), право власності на наступне майно:

- 1/4 частину в праві власності на нежитлову будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -103; та складається з будівлі магазину літ. «А», загальною площею 65,1 кв.м.;

- будівлю магазину, за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 103; та складається з будівлі магазину літ. «А», загальною площею 92,9 кв.м., споруд 1-5,1;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :01:006:0973) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -03; загальною площею 0,0647 га;

- житловий будинок з приміщенням магазину за адресою: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -03; та складається з : будівлі магазину літ «А», торгівельною площею 124.7 кв.м., загальною площею 143,4 кв.м., житлового будинку літ. «Г», житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 60,3 кв.м., сарай літ «Г», госп. будівля літ. «Е»,гараж літ. «Є», споруди №1-3, 6.

- автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; колір сірий, 2013 року випуску;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 ; колір білий, 2006 року випуску.

- частка в статутному капіталі Приватного підприємства «ПОЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи - 20963249 ) в розмірі 100 %.

5. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язується самостійно виплатити Публічному акціонерному товариству Акціонерний Банк «Південний» заборгованість по кредитному договору № AF 2018-02715 від 26 червня 2018 року та кредитному договору №AF 2018-02705 від 26 червня 2018 року.

6.Позивач ОСОБА_2 , розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, засвідчує, що після визнання та затвердження Мирової угоди із закриттям провадження у справі вона втрачає будь-які майнові права на майно, яке згідно пункту 4 Мирової угоди переходить у власність Відповідача ОСОБА_1 .

7.Відповідач ОСОБА_1 , розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, засвідчує, що після визнання та затвердження Мирової угоди із закриттям провадження у справі він втрачає будь-які майнові права на майно, згідно пункту 4 Мирової угоди переходить у власність Позивача ОСОБА_2 .

8. Сторони засвідчують, що після виконання Мирової угоди вони не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих майнових питань та претензій щодо майна, яке було набуте під час їх зареєстрованого шлюбу.

9. Сторони погоджуються, що понесені ними судові витрати пов`язані із розглядом даної справи залишаються за Сторонами.

10. Сторони стверджують, що Мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

11. Сторони, що уклали цю Мирову угоду, домовились повідомити про це суд, подавши спільну заяву про затвердження та визнання Мирової угоди із закриттям провадження у справі, додавши до заяви Мирову угоду.

12. Мирова угода складена українською мовою і підписана у трьох оригінальних примірниках - один для справи № №495/625/20, що знаходиться в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, та по одному для кожної сторони і набуває чинності з моменту її підписання сторонами.

В судове засідання позивач та відповідачі з посиланням на Указ Президента від 13.03.2020 року № 87/2020 про запровадження карантину не з`явились, просили розглядати справу у їх відсутності, мирову угоду затвердити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та мирову угоду сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, до підготовчого судового засідання сторони надали заяву про укладення мирової угоди та мирову угоду.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Враховуючи те, що однією з умов, на врегулювання яких укладається мирова угода є поділ майна, слід враховувати такі норми чинного законодавства.

Згідно п. 9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» №16 від 12.06.1998 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.1,2 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказане має досліджуватись під час розгляду справи в судовому провадженні, надаючи оцінку усім вказаним фактам, що обов`язкові для доведення, що суперечить концепції затвердження мирової угоди.

Більш того, з наведених матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У сенсі розуміння вимог ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Однак, надати оцінку наведених фактам шляхом укладеної мирової угоди неможливо.

Таким чином, у зв`язку із неможливістю порушення прав, свобод та інтересів жодної із сторін по справі, неповнолітніх дітей, з врахуванням необхідності дослідження обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовування джерел і часу придбання зазначеного майна, суд приходить до висновків про відмову в затвердженні такої мирової угоди.

Керуючись ст. ст. 207, 208 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Продовжити підготовчий судовий розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та призначити підготовче судове засідання на 04 серпня 2020 рік об 14.15 годині.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: