Справа №461/7648/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря

судового засідання Івасюти Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Октагон аутдор» про визнання недійсним дозволу та приведення фасаду будинку до попереднього стану, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Октагон аутдор» про визнання недійсним дозволу та приведення фасаду будинку по попереднього стану, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . На фасадних стінах вказаного будинку була встановлена реклама, що в подальшому призвело до його аварійного стану та тріщин у кімнаті під літерою 11-3 квартири № 11 . Натомість, Департамент економічного розвитку ЛМР надалі надає дозвіл на розміщення реклами ТзОВ «Октагон-Аутдор». Позивач зазначає, що жоден із співвласників квартири згоди на розміщення реклами на фасадній стіні будинку не надавав. Окрім цього, встановлена ТзОВ «Октагон-Аутдор» реклама підсвічується в нічний період доби, що створює незручності позивачу. Позивач вважає, що Департамент економічного розвитку ЛМР порушує законодавчі норми, надаючи дозвіл ТзОВ «Октагон-Аутдор». Вказаними діями відповідачів, позивачу заподіяна матеріальна шкода у розмірі 13581,19 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях і хвилюванні та оцінює її в 1100000,00 грн. Просить суд, визнати недійним дозвіл №1-11-03-015 від 23.03.2011, року, зобов`язати ТзОВ «Октагон-Аутдор» демонтувати рекламу, привести фасадні стіни будинку до попереднього стану, зокрема в осях «1» - «5» шляхом ліквідації тріщин над вікном, а осях «А»-«В» шляхом ліквідації отворів розчином «рідкі цвяхи», стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 13581,19 грн. та моральну шкоду в сумі 1100000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ТзОВ «Октагон-Аутдор» в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві вказує, що рекламна конструкція TзOB «Октагон-Аутдор», за адресою: АДРЕСА_1, встановлена згідно дозволу на розміщення зовнішньої реклами (далі-дозвіл) № 1-11-03-015, строк дії якого продовжено до 31.12.2021 року. Дозвіл TзOB «Октагон-Аутдор» погоджено зі усіма органами, згідно вимог робочого органу (Департаменту економічного розвитку ЛМР) та з Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, як власником місця розташування рекламного засобу. Законодавством не передбачено погодження дозволу з власниками або мешканцями квартир будинку у АДРЕСА_1 , оскільки будинок належить до комунальній власності та погоджувати його має право тільки районна адміністрація. Окрім того, зазначив, що TзOB «Октагон-Аутдор» укладений договір про тимчасове користування місцем для розміщення рекламних засобів № 290 від 01.02.2010 року, згідно якого сплачується плата до міського бюджету. Також, зазначає, що твердження позивача відносно пошкодження квартири та будинку рекламним щитом є безпідставним, оскільки рекламна конструкція повністю відповідає конструктивному рішенню у даному дозволі, та це погоджено управлінням архітектури та містобудування. Відтак, TзOB «Октагон-Аутдор» діє виключно в рамках чинного законодавства і рішень органів місцевого самоврядування, має усі законні підстави для розміщення вказаної рекламної конструкції на фасаді будинку АДРЕСА_1 . Враховуючи наведене, відповідач вважає, що не має причино-наслідкового зв`язку між встановленням рекламної конструкції та заподіяною, на думку позивача, матеріальною та моральною шкодою. Вказує, що позивачем не доведено порушення його прав та він не є суб`єктом який має право звернення з даним позовом до суду.

Представник відповідача Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, як робочий орган з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, надає дозволи на розміщення реклами. Розміщення зовнішньої реклами на стіні будинку АДРЕСА_1 з 2001 року. Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами неодноразово перереєстровувався, відповідно до діючого на той момент законодавства, зокрема з дотриманням вимог щодо погодження розміщення зовнішньої реклами з уповноваженими органами. Проект на встановлення рекламного щита на торцевій стіні будинку по АДРЕСА_1 , погоджено з управлінням охорони історичного середовища та відділом архітектурно-художнього оформлення міського середовища. Розміщення зовнішньої реклами на фасаді будинку АДРЕСА_1 здійснюється відповідно дозволу від 23.03.2011 № 1-11-03-015. Відповідний дозвіл видано ТзОВ «Октагон-Аутдор» у межах чинного законодавства. В частині погодження розміщення зовнішньої реклами з власником місця розташування рекламної конструкції (або уповноваженим ним органом), відповідач зазначає, що будинок АДРЕСА_1 належить до комунальної форми власності, відтак балансоутримувачем будинку є Львівське комунальне підприємство «Центральне» Галицької районної адміністрації. До робочого органу не надходили повідомлення про зміну власника (балансоутримувача) місця розташування спеціальних конструкцій на АДРЕСА_1 , та були відсутні письмові заперечення власника (балансоутримувача) щодо подальшого продовження терміну дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, тому дію останнього було продовжено на наступний термін, до 31.12.2021 року. Також звертає увагу суду, що позивач у справі є співвласником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, а не власником будинку в цілому. Враховуючи відсутність порушень чинного законодавства у сфері реклами зі сторони рекламо розповсюджувача, для дострокового скасування дозволу на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_1 , відсутні законні підстави. Представник відповідача зазначає, що відсутні факти порушення прав позивача, що є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене право та інтерес підлягають захисту.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд проходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 1-11-03-015, виданого 23.03.2011 року, відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради на продовження дозволу № 1-08-02-002 від 01.02.2008 року №813, по АДРЕСА_1 , розміщена одноплощинна рекламна конструкція на стіні будинку, боковий фасад, 2 поверх, яка належить відповідачу у справі TзOB «Октагон-Аутдор». Строк дії дозволу продовжено до 31.12.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі - Правила), які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами. Згідно з пунктом 2 Правил:

-дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці;

-місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Відповідно до п. 3 «Типових правил розміщення зовнішньої реклами», зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно з п. 5 Правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами, сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган).

Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, як робочий орган з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, надає дозволи на розміщення реклами.

У відповідності до п.16 Типових правил, видача дозволу погоджується робочим органом з власником місця або уповноваженим ним органом (особою). Перелік органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, є вичерпний.

Згідно п. 4.2.2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21.05.2010 року № 569 (далі - Правил), дозвіл погоджується у відповідній черговості з: 1) управлінням архітектури департаменту містобудування щодо можливості розташування рекламного засобу на пропонованому місці з врахуванням вимог цих Правил. Для отримання висновку щодо можливості розташування рекламного засобу на пропонованому місці заявник подає через управління "Дозвільний офіс" до управління архітектури департаменту містобудування заяву, до якої додається у двох примірниках проектно-технічна документація. Управлінням архітектури також здійснюється погодження проектно-технічної документації рекламного засобу. Для наземних рекламних засобів погодження дозволу здійснюється додатково на топогеодезичному знімку місцевості (М 1:500) з прив`язкою місця розташування рекламного засобу. 2) власником місця або уповноваженим ним органом (особою).

У разі розміщення рекламних засобів на місцях, що належать до комунальної власності, погодження здійснюють районні адміністрації за місцем встановлення рекламного засобу.

Додатково на вимогу робочого органу дозвіл погоджується з:

1) уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини відповідно до вимог законодавства про охорону культурної спадщини - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках історії та архітектури, у межах зон охорони таких пам`яток і у межах зони історичного ареалу;

2) відділом Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Львова та автомобільно-технічної інспекції ГУ МВС України у Львівській області - у разі розміщення зовнішньої реклами на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування;

3) балансоутримувачем інженерних комунікацій - у разі розміщення зовнішньої реклами у межах охоронних зон цих комунікацій. Для наземних рекламних засобів погодження дозволу цими органами здійснюється також на топогеодезичному знімку місцевості (М 1:500) з прив`язкою місця розташування рекламного засобу (п. 4.2.3. Правил).

Встановлено, що дозвіл № 1-11-03-015 від 23.03.2011 року, погоджено з управлінням охорони історичного середовища, управлінням архітектури і містобудування, а також з власником місця розташування спеціальної конструкції, про що свідчать відповідні відмітки на ньому /а.с. 116/. Проект на встановлення рекламного банера (розміром 6*6) на торцевій стіні будинку по АДРЕСА_1 погоджений Управлінням архітектури та містобудування Львівської міської ради /а.с. 151, 152/. Галицькою районною адміністрацією ЛМР, як власником місця розташування рекламного засобу, надано дозвіл № 143 від 19.06.2019 року, TзOB «Октагон-Аутдор» на виконання робіт із заміни рекламних конструкцій на АДРЕСА_1 /а.с. 150/.

Суд зазначає, що законодавством не передбачено погодження дозволу на розміщення зовнішньої реклами з власниками або мешканцями квартири у будинку, в даному випадку квартири АДРЕСА_1 . В судовому засіданні встановлено, що вказаний будинок належить до комунальної форми власності. Відтак, погодження дозволу здійснюють районні адміністрації за місцем встановлення рекламного засобу, тобто Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

Згідно п 3.1.7 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21.05.2010 № 569, робочий орган (Департамент економічного розвитку) укладає з розповсюджувачами зовнішньої реклами тристоронні договори про тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розміщення рекламних засобів.

Згідно п. 2.1 цих Правил, договір про тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу - тристоронній договір між рекламорозповсюджувачем, робочим органом та КП "Адміністративно-технічне управління", що регулює правові відносини, які виникають у зв`язку з отриманням рекламорозповсюджувачем права на розміщення рекламного засобу, умов використання даного права та відповідальності, що виникає через недобросовісне використання даного права, розроблений на підставі затвердженого рішенням виконавчого комітету примірного договору.

TзOB «Октагон-Аутдор» укладений договір про тимчасове користування місцем для розміщення рекламних засобів № 290 від 01.02.2010 року з додатками, згідно якого сплачується плата до міського бюджету за користування місцем для розміщення рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 153-156, 147/.

Згідно п. 4.4.1 Правил, розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконкому від 21.05.2010 року № 569, термін дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається через управління "Дозвільний офіс" робочому органу (копія - оператору) розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі з примірником дозволу не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії дозволу при відсутності письмових заперечень з боку власника місця розташування спеціальної конструкції та інших органів, що здійснювали погодження цього дозволу або органу, у погодженні якого виникла необхідність.

Суду не надано доказів того, що до Департаменту економічного розвитку ЛМР (робочого органу) надходили повідомлення про зміну власника (балансоутримувача) місця розташування спеціальних конструкцій на АДРЕСА_1 , та були письмові заперечення з боку власника місця розташування спеціальної конструкції та інших органів, що здійснювали погодження цього дозволу, щодо подальшого продовження терміну його дії. Відтак, дію дозволу № 1-11-03-015 було продовжено на наступний термін, тобто до 31.12.2021 року.

Таким чином, судом в ході розгляду справи не встановлено порушень чинного законодавства у сфері реклами зі сторони відповідачів, які б стали підставою для визнання недійсним дозволу № 1-11-03-015.

Також, позивачем не подано належних доказів того, що фасад будинку на АДРЕСА_1 , був пошкоджений саме внаслідок встановлення рекламної конструкції, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині зобов`язання TзOB «Октагон-Аутдор» привести фасад будинку на АДРЕСА_1 , до попереднього стану.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Ця норма процесуального закону та ст. 4 ЦПК України передбачає право особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів суспільства і держави. Разом із цим, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність в особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Позивачем ненадано суду належних та допустимих доказів щодо порушення його прав рішенням, дією чи бездіяльністю відповідачів. З позовної заяви не вбачається, а в ході розгляду справи в суді не встановлено, яким чином розмішеною рекламною конструкцією було порушено права позивача. Посилання позивача на те, що встановлення рекламної конструкції призвело до утворення тріщин в квартирі не підтверджуються належними доказами.

Згідно ч. 1, 3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Водночас, в судовому засіданні не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між встановленням рекламної конструкції та заподіяною, на думку позивача, матеріальною і моральною шкодою.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 13581,19 грн. та моральної шкоди в сумі 1100000,00 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до розділу XII пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 20 липня 2020 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.