ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1672/20 Справа № 175/2496/19 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович, начальник Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович на постанову директора Департаменту ДВС № 87 від 24.06.2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович, начальник Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович на постанову директора Департаменту ДВС № 87 від 24.06.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович, начальник Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович на постанову директора Департаменту ДВС № 87 від 24.06.2019 року - задоволено.

Визнано неправомірною та скасувано постанову директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича №87 від 24 червня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23 червня 2017 року».

Зобов`язано директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23 червня 2017 року», за результатами повторного розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року просить відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в задоволенні апеляційної скарги і залишити ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року в законній силі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Попіва Р.І. відкрито виконавче провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №175/2504/13-ц (а.с.14) та встановлено боржнику ОСОБА_2 строк для самостійного виконання судового рішення - у семиденний строк з моменту отримання постанови про відкриття ВП №41936000.

Як вбачається з матеріалів справи у встановлений державним виконавцем строк, боржник ОСОБА_2 ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №175/2504/13-ц не виконав.

Проте, 31 березня 2014 року постановою старшого державного виконавця Попіва Р.І. виконавче провадження №41936000 було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року по справі №175/1731/14, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суд Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року: скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Попіва Р.І. від 31 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №175/2504/13, та зобов`язано старшого державного виконавця Попіва Р.І. відновити виконавче провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №175/2504/13.

12 листопада 2014 року постановою старшого державного виконавця Попіва Р.І. виконавче провадження №41936000 було відновлено.

Однак, незважаючи на повторне невиконання боржником ОСОБА_2 судового рішення, старший державний виконавець ОСОБА_3 .І. своєю постановою від 23 грудня 2014 року закінчив виконавче провадження №41936000 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В. «Про результати перевірки виконавчого провадження» №3 від 26 травня 2017 року, скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2013 року по справі №175/2504/13 (а.с.16-19). 23 червня 2017 року на підставі вищезазначеної постанови, заступником директора Департаменту ДВС начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевською І.І. було прийнято постанову про скасування процесуального документу - постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 (а.с.20-21).

05 травня 2018 року на підставі ст.ст. 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» електронною поштою на ім`я директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 направив скаргу на постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23.06.2017 року (а.с.22-24), в якій просив скасувати постанову заступника директора Департаменту ДВС начальника ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської І.І. від 23.06.2017 року про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Попіва Р.І. від 23.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000, і за результатами скарги прийняти відповідну постанову, копію якої направити на електронну пошту.

Не отримавши відповіді на скаргу, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. щодо не розгляду скарги від 05 травня 2018 року та не повідомлення про результати розгляду. Під час розгляду судом справи №175/2172/18, представник директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. заявила в суді про те, що скарга ОСОБА_1 від 05.05.2018 року, яка була направлена до Міністерства юстиції України в електронному виді, серед вхідних документів Міністерства юстиції України не значиться. За таких обставин, 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 направив рекомендованим листом вищевказану скаргу від 05 травня 2018 року в паперовому виді на ім`я Міністерства юстиції України, де вона була зареєстрована 06 вересня 2018 року за вх.№Л-19906.

Передбачені п. 6 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, строки розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, та надання відповіді про результати її розгляду - сплинули, однак директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов О.В. відмовився прийняти та направити ОСОБА_1 постанову про результати перевірки виконавчого провадження №41936000 за вищезазначеною скаргою ОСОБА_1 від 05.05.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року по справі №175/2172/18 (а.с.25-27), залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року (а.с.28-33), скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. задоволено в повному обсязі: визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. у виконавчому провадженні №41936000 щодо неприйняття процесуального рішення в формі постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.05.2018 року «На постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23.06.2017 року», яка була направлена до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України рекомендованим листом 31 серпня 2018 року і отримана Департаментом ДВС Міністерства юстиції України 06 вересня 2018 року, та не направлення вказаної постанови ОСОБА_1 ; зобов`язано директора ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 05.05.2018 року «На постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23.06.2017», за результатами повторного розгляду якої прийняти відповідну постанову, а копію направити ОСОБА_1 .

На виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року по справі №175/2172/18, директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов О.В. своєю постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження №41936000 за №87 від 24 червня 2019 року, відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року на постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23 червня 2017 року (а.с.34-36), мотивуючи це тим, що рішення (постанову) начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23 червня 2017 року про скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000, яка була скасована ще 26 травня 2017 року постановою №3 директора Департаменту ДВС Поліщука Д.В., вважає законною. Не погодившись з вищевказаною постановою зацікавленої особи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби; державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями; працівникам органів державної виконавчої служби, зазначеним у частині першій цієї статті, видаються посвідчення, зразок і порядок видачі яких затверджуються Міністерством юстиції України; працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені законом.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевська І.І. є державним виконавцем, державним службовцем, уповноважена державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобов`язана виконувати обов`язки, передбачені законом.

Крім цього, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16.05.2017 року №1783/к Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Пунктом 5.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби передбачено, що Департамент очолює директор, який в установленому порядку призначається на посаду і звільняється з посади державним секретарем Міністерства юстиції України.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 1, 6, 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до пунктів 1.1, 5.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, директор Департаменту ДВС Воробйов О.В. є: керівником органу державної виконавчої служби, державним виконавцем, державним службовцем, уповноваженим державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Частиною 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на момент прийняття заступником директора Департаменту начальником ВПВР Ярушевською І.І. постанови від 23 червня 2017 року, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року була вже скасована 26 травня 2017 року, а тому заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Ярушевська І.І. скасувала постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року, яка вже була скасована постановою директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В. №3 від 26 травня 2017 року.

Таким чином, постанова заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Ярушевської І.І. від 23.06.2017 прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вищезазначених обставин, оскаржувана постанова директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. № 87 від 24 червня 2019 року не є правомірною, оскільки вона прямо суперечить вимогам ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення скарги та визнання неправомірною постанови директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича №87 від 24 червня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника ВПВР Департаменту ДВС Ярушевської І.І. від 23 червня 2017 року».

Посилання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що полягає у незастосуванні абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки абзацом 4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VІІІ) передбачено, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Отже, вказана норма матеріального права регламентує хто (керівник вищого органу державної служби) та що має робити/які процесуальні рішення приймати, у разі виявлення порушень вимог закону у виконавчому провадженні.

У даному випадку, керівниками вищого органу державної виконавчої служби- Департаменту ДВС Міністерства юстиції України були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В свою чергу, ОСОБА_6 не є, і не була керівником органу державної виконавчої служби - Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність Департаменту ДВС Поліщука Д.В. та заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Ярушевської І.І. не є предметом оскарження по справі №175/2496/2019-ц.

Тоді як, предметом судового оскарження по даній справі є неправомірне рішення, а саме постанова директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. №87 від 24.06.2019 року, якою останній відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 05.05.2018 року і, тим самим визнав законною постанову заступника директора ОСОБА_6 . від 23.06.2017 року про скасування вже скасованої постанови старшого державного виконавця Попіва Р.І. від 23.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000.

А відповідно до оскаржуваної постанови №87 від 24.06.2019 року, ніяких порушень закону у виконавчому провадженні №41936000 директор Департаменту ДВС Воробйов О.В. не виявив, і відповідно, ніяких доручень щодо приведення виконавчого провадження у відповідності з вимогами законодавства нікому не давав.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вірно застосовано норми процесуального права та були відсутні правові підстави для застосування положення абзацу 4 ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Твердження апелянта, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, колегія суддів вважає недоречними, оскільки судом першої інстанції було вірно і об`єктивно з`ясовано обставини справи та в повному обсязі встановлено і досліджено предмет доказування у даній справі, виходячи з тих доказів, які надавалися сторонами у справі.

Посилання апелянта, що судом першої інстанції порушено п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, оскільки повинен був закрити провадження у справі, так як дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки скарги на дії державного виконавця розглядаються у порядку того судочинства, у якому ухвалені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню (висновок Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №657/233/14-ц).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, оскільки оскаржувана постанова директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. №87 від 24.06.2019 року прийнята у виконавчому провадженні №41936000, відкритого на підставі виконавчого листа виданого на виконання судового рішення, а саме ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року по справі №4с-175/2504/2013-ц, постановленої за правилами цивільного судочинства, тому суд першої інстанції правомірно розглянув дану справу у порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 звертається до суду з метою, відміною від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, так як заявник не зазначає в чому полягає порушення його прав чи свобод, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та зводять до та зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича