Справа № 448/906/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/4082/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 18 листопада 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказувала, що спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, фактично у шлюбних відносинах не перебувають вже протягом останнього року. Діти проживають разом із нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає.
Просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття дітьми.
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень (по 2000 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачкою не надано жодного доказу щодо можливості сплати ним аліментів на утримання неповнолітніх дітей у сумі, яка вказана у позові.

Вказує, що судом першої інстанції також не прийнято до уваги те, що він тимчасово не працює, оскільки звільнився за станом здоров`я з військової частини, де проходив контрактну службу, тричі перебував в зоні АТО, підприємницькою діяльністю не займається, у власності транспорту та житла не має.

Зазначає, що на даний час її доходи складаються із заробітків в Республіці Польща, які носять тимчасовий та не стабільний характер і розраховувати на щомісячний дохід, який би дав йому можливість від цієї суми сплатити 6000 грн. аліментів він не може.

Просить рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до мене, ОСОБА_3 , про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі 2500 грн., починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, задоволити частково, та ухвалити рішення про стягнення з мене аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини її віку, щомісячно, що з 1 липня 2019 року складає 1059 грн. на кожну дитину.

02 липня 2020 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 надійшло клопотання за вх.. № 116263 про відкладення розгляду справи у зв`язку хворобою.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також те, що на підтвердження доводів заяви представником скаржника не долучено жодних підтверджуючих документів, колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без участі представникаОСОБА_3 ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що сторони з 18 листопада 2005 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; довідкою, виданою виконавчим комітетом Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області №581 від 04 червня 2019 року про склад сім`ї позивачки ОСОБА_1 .

Згідно Довідки про доходи №583 від 29 жовтня 2019 року, позивачка ОСОБА_1 працює у Виробничому структурному підрозділі «Львівська дирекція залізничних перевезень «Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді чергового стрілочного поста і загальна сума її доходу з серпня 2019 року по вересень 2019 року становить 11617,74гривень.
Позивачка окрім офіційного працевлаштування, ще навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури ДНУЗТ на платній основі і оплату здійснює самотужки власних заробітків.
Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, весь тягар щодо утримання дітей лежить на позивачу,тому у нього є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.
Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.
На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривні, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.
Судом враховано, що регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.
Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.
Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.
Враховуючи те, що батьки проживають окремо, діти проживають з позивачкою, відповідач є молодою особою працездатного віку, отримує нефіксовані доходи, працюючи в Республіці Польща, інших осіб на своєму утриманні не має, а також потреби дітей, їх стан здоров`я та вік, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір аліментів на утримання трьох дітей у сумі 6000 грн. є справедливим, так як при такому розмірі аліментів дотримується принцип рівності обов`язків батька та матері утримувати дітей до повноліття, а також визначений судом розмір аліментів і сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дітей та сприятиме забезпеченню дітям належних умови для існування.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.