Справа № 234/3895/19
Провадження № 2/234/129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Нейло І.М.,

секретар судового засідання Ридош Г.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Козявіної І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позивач мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї з відповідачем народився спільний син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, від 19.03.2010 року, серія НОМЕР_1 . У шлюбі сторони не перебували. 24.10.2018 року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , виданий Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області. Спільний з відповідачем син, ОСОБА_4 , проживає разом з позивачем. Всі питання, щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач самоусунувся від спілкування, виховання дитини, свої батьківські права не виконує. Позивач вважає, що відповідач не бажає змінити ситуацію, наладити відносини з дитиною, тому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх дитини ОСОБА_4 .

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, зазначила, що батько дитини протягом декількох років не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться розвитком, життям та навчанням сина, не надає матеріальної допомоги, не виявляє інтересу до його долі та здоров`я.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав, періодично спілкується з сином, незважаючи на те, що мати дитини чинить перешкоди, надає йому матеріальну допомогу, подарунки. Бажає приймати активну участь у вихованні та розвитку сина ОСОБА_4 , має намір в подальшому спілкуватися з дитиною та матеріально її забезпечувати.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування надала до суду висновок, в якому зазначила про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з відсутністю доказів про ухилення відповідача від виховання дитини.

Ухвалою Краматорського міського суду від 26 березня 2019 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні.

Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як встановлено судом, сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.03.2010 року.

Відповідно до довідки Управління освіти Краматорської міської ради Краматорської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 від 07.02.2019 р. відповідач навчальний закладі, де навчається дитина ОСОБА_2 , не відвідує, з вчителями не спілкується, не бере участь у батьківських зборах, дитину додому не забирає, не цікавиться її навчанням, у вихованні дитини участь не приймає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , зазначила, що батько дитини цікавиться її життям інколи, але дуже рідко. Не бере участь у її вихованні та утриманні.

Як показав в судовому засіданні відповідач, він періодично спілкується з сином, незважаючи на те, що мати дитини чинить перешкоди, надає йому матеріальну допомогу.

Відповідач заперечує проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав, зазначає, що має намір та бажання піклуватись про сина, спілкуватись з ним, виховувати, проявляти батьківську турботу.

Відповідно до висновку наданого третьої особою, відносно відповідача ніякої компрометуючої інформації стосовно неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно дитини орган опіки та піклування Краматорської міської ради не отримує, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських відповідач не притягувався. Зазначає, що в матеріалах справи не має достатніх доказів, які б свідчили саме про ухилення ОСОБА_2 , від виконання обов`язків по вихованню дитини, тобто свідомо не вчиняв дій, направлених на виконання обов`язків за наявності можливості. Вважає недоцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо свідомого нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню сина позивачем суду не надано.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_4 , у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст.141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню у зв`язку з необґрунтованістю пред`явленого позову.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 136 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського

міського суду І.М.Нейло