справа № 642/3189/20
провадження № 2/642/1142/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.

за участю секретаря - Алімурадової Т.Я.

розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини, а також просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, крім того, вона має кредитні зобов`язання, потребує оперативного лікування, а також має на утриманні ще одного сина, з яким має статус матері-одиначки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач у встановлений строк надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд визначити аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. щомісячно, а у вимозі позивача про стягнення аліментів на її утримання відмовити повністю, посилаючись на те, що має на утримання батьків-пенсіонерів, з якими разом проживає. Крім того, він, працюючи на посаді директора в ТОВ «Найтел-Дизайн», заробітної плати не отримує, а в ТОВ «ОП «Кратос», на що посилається позивач, він взагалі не працює. Вважає, що позивачем не надано доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн. Наразі він не працевлаштований, має нерегулярні заробітки, тоді як позивач отримує державну допомогу на утримання дитини та працевлаштована. Також він, за можливості, щомісячно перераховує кошти на банківський рахунок позивача, що спростовує її скрутне матеріальне становище. Крім того, посилання позивача, що дитина потребує кошти на лікування вважає недоречними, оскільки це є додатковими витратами, а позивач не ставить вимогу про стягнення додаткових витрат. Інші підстави, на які посилається позивач для задоволення позову, вважає необгрунтованими та такими, що не стосуються предмету спору про стягнення аліментів на утримання дитини, тому просив стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісяця. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку зазначив, що він не має такої матеріальної можливості, тому в задоволенні цієї вимоги просить відмовити.

Позивач відповідь на відзив не надала.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правові відносини.

14.02.2019 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Після припинення шлюбних відносин, дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утримані.

Згідно довідки про отримання доходів, виданої Заступником начальника управління начальника відділу соціальних допомог 13.03.2020, ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. щомісячно.

Відповідачем надано до суду копії квитанцій, з яких вбачається, що він періодично здійснює перерахунок коштів на банківський рахунок позивача.

Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції).

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення також відображене і в ст. 180 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та в змозі сплачувати аліменти, про що він сам зазначає у відзиві на позов. На теперішній час існує за рахунок тимчасових нерегулярних заробітків, має на утриманні батьків-пенсіонерів.

Вирішуючи спір, суд враховує взаємний обов`язок батьків утримувати сина, реальні і розумні потреби дитини в матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для його розвитку, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, у разі заявлення вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вимога про мінімальний розмір аліментів не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не застосовується.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вивчивши відзив на позов та додані до нього докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково та стягувати з відповідача такі аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 23.06.2020 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, за змістом вказаної норми права, право утримання дружини не пов`язане з розміром її доходу або її матеріальним становищем, а залежить лише від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, проаналізувавши зазначене положення закону, суд вважає, що посилання позивача на скрутне матеріальне становище, наявність кредитних зобов`язань, незадовільного стану здоров`я, а також перебування на її утриманні ще одного сина не є законною підставою для стягнення з батька її дитини аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд не бере до уваги довідку директора ТОВ «Найтел Дизайн» від 06.07.2020 №06/07/2 про те, що протягом 2019 року та першого півріччя 2020 року діяльність на підприємстві відсутня, заробітна плата ОСОБА_2 не нараховувалась, оскільки така довідка видана самим же відповідачем як директором ТОВ «Найтел Дизайн», така довідка не є офіційним документом про суми нарахованих особі доходів.

В той час, доказів наявності у відповідача доходів позивачем до суду також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що позивачем не надано доказів достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів на дружину, суду не надано достатніх і переконливих доказів, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дружини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини на користь держави у розмірі 840,80 грн., а судовий збір за позовну вимогу, в задоволенні якої відмовлено, повинен бути віднесений за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79, 84, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 23.06.2020 та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Головуючий суддя Є.Б. Ольховський