Ухвала

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 761/1456/20

провадження № 61-9833ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення авторських прав та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про порушення авторських прав та стягнення компенсації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 175 ЦПК України. Зокрема зазначено, що позивачем не дотримано вимог статтей 95, 100 ЦПК України. Крім того, вказано, що позивачем не сплачено судовий збір за вимоги немайнового та майнового характеру.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Судові рішення мотивовано тим, що заявником не усунуто в повному обсязі недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року.

У липні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що заявник звільнена від сплати судового збору в силу положень пункту 4 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та в силу положень Закону України «Про державне мито», суди безпідставно відхилили клопотання заявника про витребування доказів, суди невірно визначили розмір судового збору за подачу позовної заяви.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлено статтею 175 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановивши, що вимоги ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року заявником виконано частково, зокрема не сплачено судовий збір у встановленому порядку і розмірі, враховуючи, що заявник не звертався з повторним клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її заявнику.

Посилання заявника на неправильне визначення судами розміру судового збору є необґрунтованими, оскільки нею заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, які відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» повинні бути оплачені судовий збором за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Суд першої інстанції, з врахуванням уточнень, наданих апеляційним судом, правильно визначив розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, тому твердження заявника про похідний характер майнової вимоги є безпідставними.

Крім того, заявник, посилаючись на неправильне визначення розміру судового збору, зазначає, що звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки спір пов`язаний з виплатою компенсації.

Враховуючи, що заявник не є особою, реабілітованою відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», підстави для звільнення від сплати судового збору на цій підставі відсутні.

Крім того, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення авторських прав та стягнення компенсації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь