Провадження № 2-з/643/97/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020

20 липня 2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Заявники звернулися в суд з вищевказаною заявою, якою просять вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_4 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та накласти заборону будь-якого відчуження відповідного майна та відключення від комунальних послуг (опалення, електроенергія, вода, каналізація), або вселення будь-яких інших осіб.

В обґрунтування заяви зазначили, що у провадження Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про вселення та стягнення моральної шкоди. 30.06.2020 ОСОБА_4 в компанії 10-12 чоловік приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкають позивачі, висвердлив замок за допомогою осіб, які прийшли разом з ним, на вхідних дверях, не зважаючи на прохання та вмовляння мешканців квартири не робити цього. Після чого, ОСОБА_4 з невідомими зайшли до квартири. Мешканцям квартири ОСОБА_4 повідомив, що він купив дану квартиру, є новим власником та просить негайно звільнити її. 30.06.2020 після 18-00 години до спірної квартири приїхав адвокат мешканців та повідомив, що по даній квартирі не можна проводити будь-яких дій, оскільки існує судовий спір, тощо. Після тривалої розмови адвоката з ОСОБА_4 , останній повідомив, що мешканці квартири мають негайно сплатити йому 40 000,00 доларів США або негайно звільнити квартиру. Через деякий час, ОСОБА_4 з молодиками, які прийшли разом із ним, почали виштовхувати членів сім`ї ОСОБА_7 за межі квартири, застосовуючи фізичний вплив та насилля. Після цього ОСОБА_1 викликала поліцію та швидку допомогу. 01.07.2020 мешканці вказаної квартири були вимушені залишити житло, оскільки були дуже налякані та своє життя та здоров`я. Тому, сім`я ОСОБА_7 позбавлена можливості проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим, позивачі вважають, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачами своїх прав.

Суд, дослідивши матеріали заяви, матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов до такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З матеріалів заяви дійсно вбачається спір про право між сторонами, однак позивачами не надано суду жодних доказів, які підтверджують викладені в заяві обставини.

Більш того, з боку позивачів жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, також не надано.

Так, на підтвердження нібито існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду надано: копію постанови Верховного Суду, копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квитанції про сплату судового збору, копію технічного паспорту на квартиру, а також роздруківку з інтернет мережі про продаж квартири, однак невідомо якої саме квартири, за якою саме адресою, хто є продавцем, тощо.

Отже, вищезазначене позбавляє дійти висновку про необхідність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова