Справа № 495/9608/19
№ провадження 2/495/985/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа №495/9608/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Ролисфиш" про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні водоймою,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства "Ролисфиш", про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні водоймою, просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати не чинити перешкоди.

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 19.10.2019 року у період часу з 11 год. до 13 год, він вийшов на воду у акваторії Дністровського лиману на гумовому човні з електродвигуном та здійснював любительський вилов риби за допомогою двох вудок.

Приблизно о 12-30 год. до нього підпливли особи, які представилися працівниками ПП « ОСОБА_2 », без зазначення своїх прізвищ та посад на цьому підприємстві, повідомили, що начебто територія на якій здійснював любительський вилов риби позивач, належить відповідачу та у зв`язку із цим на ній заборонено бути, ловити рибу тощо.

Стверджує, що на його запитання про документи, дані особи вказали на автомат ОСОБА_3 , який був на одному з чоловіків та відповіли, що зараз буде йому відповідь.

Після цієї ситуації, стверджує, що вимушений був зібрати свої речі та направитися на берег, оскільки були реальні побоювання щодо приведення погрози в дію.

З вказаних вище підстав, він і звернувся до суду з даним позовом.

01 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду.

03 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена досудового розгляду по сутті.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить суд розглядати справу за відсутність позивача та його представника за наявними матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та письмові додаткові пояснення від 26.05.2020 року, у яких він просить визнати позовні вимоги необґрунтованими, надуманими, безпідставними, такими, що задоволенню не підлягають, оскільки на його думку, позивач взагалі не довів, що ПП «Ролисфиш» чинив йому будь-які перешкоди у вчиненні будь-яких дій, при цьому він не звертався до правоохоронних органів з приводу нібито погроз невідомих осіб, не надав доказів звернення до територіальних органів Державного агентства рибного господарства щодо нібито створення йому якихось перешкод у любительському вилові риби, не надав доказів звернення до органів пенсійного фонду, податкових органів, органів державної служб з питань праці щодо визначення анкетних даних осіб, які нібито перебувають у трудових відносинах з ПП «Ролисфиш», не заявляв клопотань щодо виклику свідків, які могли б підтвердити наведені у позові обставини, не надав пристрій, на який він нібито проводив фотофіксацію, для встановлення дати виготовлення цих фотографій.

За ствердженнями відповідача, викликає подив ситуація, що особа, яка побоюється за своє життя проводить фотозйомку нібито озброєних осіб, які погрожували його життю, а потім навіть не звертається до правоохоронних органів.

З урахуванням усього вищевикладеного, вважає, що обставини, якими обґрунтовувались вимоги позивача не існували та жодними належними доказами не доведені взагалі.

Суд розглядає справу за відсутність представника позивача та представника відповідача, відповідно до наданих заяв та клопотання, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно безкоштовного витягу про юридичну особу ПП « ОСОБА_2 », вказане підприємство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , займається такими видами діяльності: код КВЕД 03.11 морське рибальство; код КВЕД 03.12 прісноводне рибальство /основний/; код КВЕД 03.21 Морське рибальство /аквакультура/; код КВЕД 03.22 прісноводне рибальство/аквакультура/; код КВЕД 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у т.ч. рибою, ракоподібними та молюсками; код КВЕД 77.34 надання в оренду водних транспортних засобів; код КВЕД 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у.; код КВЕД 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; код КВЕД 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; код КВЕД 68.20 надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Єдиним доказом обґрунтування своїх позовних вимог позивачем приєднано до матеріалів справи фотокартки озброєних осіб, в масках, на плавательному механізмі, вздовж лиману.

Разом з тим, жодних інших доказів щодо будь-яких порушень прав позивача матеріали справи не містять.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1,4 ЦК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч.1 ст.58 ЗК України та ст.4 ВК України визначено, що до земель водного фонду належать землі: зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 ЗК України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду встановлений ст.124 ЗК України, згідно з якою передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, та на підставі клопотання позивача, 29.05.2020 року судом винесено ухвалу про витребування доказів, згідно якої витребувано у Приватного підприємства "Ролисфиш", , адреса: 67751, Одеська область, Білгород - Дністровський район, с. Молога, вул. М. Лісового, 10, при наявності копії документів, які підтверджують право оренди, користування акваторією Дністровського лиману.

Зобов`язано з Приватне підприємство "Ролисфиш", , адреса: 67751, Одеська область, Білгород - Дністровський район, с. Молога, вул. М. Лісового, 10, надати на адресу суду, при наявності копії документів, які підтверджують право оренди, користування акваторією Дністровського лиману.

У відповідь на ухвалу суду з ПП «Ролисфиш» надійшло письмове повідомлення, що ПП «Ролисфиш» не отримувало документів на право «оренди, користування акваторією Дністровського лиману».

Відповідно до ст.1 Водного кодексу України, водокористування - це використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 43 ВК України, водокористувачі мають право здійснювати загальне та спеціальне водокористування.

Відповідно до п.2.1,п.3.2 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом державного комітету рибного господарства України за №19 від 15.02.1999 та зареєстрованих у Міністерстві Юстиції України 28.04.1999 за 03269/3562, любительське і спортивне рибальство - вилов риби, добування водних безхребетних у спеціально визначених для цього водоймах (їх ділянках) з метою особистого споживання і (за умови дотримання встановлених правил рибальства та водокористування); любительське і спортивне рибальство на водоймах загального користування здійснюється безоплатно та без надання спеціальних дозволів.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Водного кодексу України, право загального водокористування може бути обмежено у порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Водного кодексу України, загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Ч. ч. 2 та 3 ст. 47 Водного кодексу України передбачають, що з метою охорони життя і здоров`я громадян, охорони навколишнього природного середовища та з інших передбачених законодавством підстав районні і міські ради за поданням відповідних центральних органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та інших державних органів встановлюють місця, де забороняється купання, плавання на човнах, забір води для питних або побутових потреб, водопій тварин, а також за певних підстав визначають інші умови, що обмежують загальне водокористування на водних об`єктах, розташованих на їх території. Місцеві ради зобов`язані повідомляти населення про встановлені ними правила, що обмежують загальне водокористування.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 47 Водного кодексу України, на водних об`єктах, наданих в оренду, загальне водокористування допускається на умовах, встановлених водокористувачем, за погодженням з органом, який надав водний об`єкт в оренду.

Водокористувач, який узяв водний об`єкт у користування на умовах оренди, зобов`язаний доводити до відома населення умови водокористування, а також про заборону загального водокористування на водному об`єкті, наданому в оренду.

Якщо водокористувачем або відповідною радою не встановлено таких умов, загальне водокористування визнається дозволеним без обмежень.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 43 ВК України права водокористувачів охороняються законом. Порушені права водокористувачів підлягають поновленню в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.ч. 2 та 6 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно п. 4.1 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Держкомрибгоспу від 15.02.1999 року № 19 любительський та спортивний вилов риби, інших водних біоресурсів здійснюється: на водоймах загального користування - безкоштовно: на водоймах, наданих громадським об`єднанням для організації любительського рибальства: членам таких об`єднань за їх членськими квитками; іншим громадянам - за платними відловлювальними картками, які видаються цими об`єднаннями.

Вартість таких карток встановлюється громадськими об`єднаннями за погодженням з фінансовими органами Автономної Республіки Крим або відповідної області та з органами рибоохорони .

Натомість позивач не надав загалом доказів перебування ним у визначеному у позові часі в Дністровському лимані з метою здійснення любительського вилову риби, перешкоджання йому будь-яким чином працівниками ПП «Ролисшиф» у вказаному, з фото фіксації неможливо достовірно встановити осіб та визначитись у їх працевлаштуванні чи будь-яких взаємозв`язках з ПП «Ролисшиф», більш того, з фото фіксації як єдиного доказу загалом неможливо стверджувати на порушенні прав позивача з боку відповідача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Оскільки позивачем не надано жодного належного, достатнього, допустимого доказу, який би підтверджував викладені у позовній заяві доводи, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача, з урахуванням того, що він звільнений від сплати судового збору щодо подання позову, оскільки є інвалідом 2 групи, віднести вказані витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛ И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Ролисфиш" про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні водоймою - відмовити.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору щодо подання позову, оскільки є інвалідом 2 групи, віднести вказані витрати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суд через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне підприємство "Ролисфиш", , що мешкає за адресою: 67751, Одеська область, Білгород - Дністровський район, с. Молога, вул. М. Лісового, 10.

Повний текст рішення буде складений 16 липня 2020 року.

С У Д Д Я :