Провадження №: 2/755/2894/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_3 про вступ у справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування.

19.06.2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у якій просить суд поновити ОСОБА_3 строк для подачі заяви про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача та залучити ОСОБА_3 до участі у цивільній справі №755/19588/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Вимоги заяви мотивовано тим, що ОСОБА_3 про існування даної справи в суді стало відомо з офіційного веб-порталу «Судова влада України». Зі змісту ухвали від 27.12.2018 року заявниці стало відомо, що предметом позову, у тому числі, є визнання недійсним договору дарування від 27.11.2018 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Макаренком В.М. за №1346. ОСОБА_3 вважає, що має приймати участь у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, оскільки з 1997 року заявниця та позивач у справі проживали однією сім`єю у зв`язку із чим між ними виникли фактичні шлюбні відносини, які тривали до липня 2010 року. Факт проживання позивача та заявниці однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини з 01.01.2014 року по 01.07.2010 року встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року у справі №761/4449/19, яке станом на дату звернення до суду із цією заявою набрало законної сили. Заявниця вказує, що за час спільного проживання з позивачем ними було набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . 23.05.2007 року, тобто в період спільного проживання, між позивачем та АБ «Діамант» було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва. На виконання цього договору заявниця та позивач протягом 2007-2008 рр. спільно здійснювали фінансування будівництва на загальну суму 2641882,25 грн., тобто профінансували 100% об`єкту інвестування. В результаті спільною виконання умов договору позивачем було оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Беручі до уваги преюдиційний факт перебування завниці та позивача у фактичних шлюбних відносинах в період з 01.01.2004 року по 01.07.2010 року, наявність у цей час спільних прав та обов`язків, заявниця вважає, що кв. АДРЕСА_1 належить їй та позивача на праві спільної сумісної власності. Заявниця вказує, що після набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва законної сили, з метою отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації права власності на вказану квартиру, заявниця звернулась до приватного нотаріуса КМНО Шевченко А.В. з відповідним запитом. За отриманою інформацією ОСОБА_3 стало відомо, що право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_5 - відповідачем у справі, на підставі договору дарування від 27.11.2018 року. При цьому, ОСОБА_3 вказає, що вважає, що Ѕ частка квартири належить їй на праві спільної сумісної власності і станом на 19.06.2020 року перебуває у незаконному володіння відповідача ОСОБА_5 . Таким чином, на думку заявниці, суд розглядає справу стосовно недійсності договору дарування квартири Ѕ частина якої належить їй на праві спільної сумісної власності. Також заявниця вказує, що нею здійснюється апеляційне скарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2011 року, яке стало передумовою для переходу права власності на квартиру до ОСОБА_5 . З огляду на наведене заявниця вважає, що рішення у справі матиме безпосередній вплив на її права та обов`язки як співвласниці квартири, що обумовлює необхідність вступу її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Також заявниця вказує, що про розгляд цієї справи їй стало відомо 18.06.2020 року з інформації розміщеної на веб-порталі «Судова влада України».

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви ОСОБА_3 та зазначив, що предметом спору у даній справі є недійсність договорів дарування квартири, при цьому ОСОБА_3 вважає себе співвласником квартири посилаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яким встановлено факт спільного проживання її та позивача у справі, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Саме у цей період, що вказаний у рішенні суду відбулось фінансування будівництва квартири, і враховуючи думку заявниці про те, що вона є співвласником квартири, остання має бути залучена до участі у справі, оскільки рішення у справі вплине на її права та обов`язки.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечує проти задоволення відповідної заяви та зазначає, що позивач при розгляді справи у Шевченківському районному суду м. Києва не залучив усіх заінтересованих осіб до участі у справі, замовчав як про розгляд цієї справи, так і про наявність рішення Дніпровського районного суду м. Києва, яким було здійснено розподіл спільного сумісного майна. На думку представника підозрілим є той факт, що спір у Шевченківському районному суді м. Києва виник у квітні 2019 року, тобто коли вже тривав розгляд цієї справи, і е зрозуміло чому заявниця не заявляла відповідних претензій за життя ОСОБА_6 . На думку представника, факт спільного проживання заявниці та позивача у справі не встановлений, оскільки в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва використано прийменник «до», а не сполучник «та». На думку представника, рішення Шевченківського районного суду м. Києва не має преюдиції стосовно права власності заявниці на спірну квартиру, та й загалом за наявності двох рішень позивач є таким, що одночасно перебував у фактичних шлюбних стосунках з двома жінками, що чинним законодавством не дозволяється. Також представник зазначив, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва на теперішній час оскаржується в апеляційному порядку, і на його переконання ОСОБА_3 було відомо про розгляд цієї справи, адже рішення Шевченківського районного суду м. Києва датоване 2019 роком, тож строки на звернення з відповідною заявою до суду минули.

Суд, вивчивши заяву представника ОСОБА_3 , вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що вимоги відповідної заяви підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

За змістом ст. 54 ЦПК України, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, і перше судове засідання у справі відбулось 23.01.2019 року.

Отже, заява представника ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи подана з пропущенням встановленого цивільним процесуальним законом строк звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поряд із цим, статтею 127 ЦПК України, передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

За змістом ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вивчивши матеріали справи судом встановлено відсутність будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про дійсну обізнаність ОСОБА_3 щодо подачі ОСОБА_4 позовної заяви та триваючий судовий розгляд, а відповідні посилання представника відповідачів суд до уваги не приймає, оскільки такі посилання є припущеннями, на яких у відповідності до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України не можуть ґрунтуватись висновки суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 процесуального строку для звернення до суду із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Предметом даного спору є визнання недійсними договорів дарування від 30.07.2013 року та від 27.11.2018 року АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва, 23.05.2007 року ОСОБА_4 уклав договори про участь у фонді фінансування будівництва №РО-16,16А/Е33 т №РО-16,16А/Е34 з АБ «Діамант» та 16.11.2010 року ОСОБА_4 на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва №РО-16,16А/Е33 від 23.05.2007 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 . Рішення суду мотивного, зокрема, положеннями СК України стосовно належності на праві спільної сумісної власності майна, яке набуде чоловіком та дружиною, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року встановлено факт проживання ОСОБА_4 до ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу як чоловіка та дружини з 01.01.2004 року по 01.07.2010 року .

Не дивлячись на посилання представника відповідачів, жодних документальних підтверджень тому, що зазначене рішення суду оскаржене в апеляційному порядку, як то копія апеляційної скарги з відміткою суду про її прийняття або ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, суду не надано.

ОСОБА_3 через свого представника заявляє, що саме у вказаний в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва період її спільного проживання з позивачем було здійснено сто відсоткове фінансування квартири, тож ця нерухомість є спільною сумісною власністю.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність залучення ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки за умови незмінності рішення Шевченківського районного суду м. Києва та доведеності здійснення фінансування квартири саме у вказаний в рішенні період, а також наявності інших фактів та доказів ОСОБА_3 в результаті ухвалення судового рішення з будь-яким результатом його розгляду може пред`явити вимоги до позивача про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна або здійснення компенсації, так само майнові вимоги можуть бути заявлені і до сторони відповідачів стосовно спірного майна з обґрунтуванням встановленого факту спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 53, 54, 126, 127, 259, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк для подання заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 .

Направити третій особі ухвалу суду про залучення її до участі у справі, копію позовної заяви та додатків до неї, копію відзиву на позовну заяву та додатків до нього.

У відповідності до положень ст.ст. 181, 278 ЦПК України третя особа має право у строк не більше десяти днів із дня отримання цієї ухвали та додатків до неї подати до суду свої пояснення щодо позову або відзиву, у яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.

Роз`яснити третій особі, що до пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 178 ЦПК України.

Встановити іншим учасникам справи строк для подання відповіді на пояснення третьої особи протягом десяти днів від дня отримання ними відповідних пояснень третьої особи.

У зв`язку з залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та надання судом терміну для подання пояснень та відповідей на пояснення, в судовому засіданні оголосити перерву до 14.09.2020 року об 11 год. 00 хв. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: 02105, м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, каб. 27.

В судове засіданні викликати всіх учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.07.2020 року.

Суддя -