Дата документу 14.07.2020
Справа № 334/1319/16-ц
Провадження № 2/334/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Манюхіні О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Балкового Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «страхова група» Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «страхова група» Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Балкового Р.Л. звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Відповідача - Приватного акціонерного товариства «страхова група» Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 33011 гривень 01 копійок.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2015 року о 14-30 годині у м. Запоріжжя по вулиці Ладозькій, навпроти будинку № 18 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «Nissan» держаний номер НОМЕР_1 , та гр. ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Део Ланос» державний номер НОМЕР_2 . В наслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено.

17 липня 2015 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя позивача ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28.10.2015 року, за висновком експерта № 569/15 від 30.09.2015 року в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. В діях водія ОСОБА_3 (відповідача по справі) є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 14.2б, 14.6 в правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Таким чином, Суд Апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасована, а провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку експерта про визначення матеріальної шкоди завданого КТЗ від 15.12.2015 року № 1097, сума шкоди складає 6772,39 грн.

В момент вчинення ДТП автомобіль, яким керувала позивачка був застрахований у «Страхова група» «ТАС».

На виконання умов законодавства та договору страхування позивачка звернулась у передбачені строки з заявою про настання страхового випадку до своєї страхової компанії, а саме до «Страхова група «ТАС»

Матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Nissan", д/н НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складав 6772,39 гривень.

Позивачка звернулась до «Страхова група» «ТАС» для отримання страхової виплати, за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

01.12.2015 року «Страхова група» «ТАС» надала відповідь, щодо відмови у виплаті відповідно до страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у сумі, що складає 6772,39 гривень.

Отже, на думку позивача, загальна сума яку необхідно стягнути з відповідачів складає 33011,01 гривен, з яких: 10 000 гривен моральна шкода заподіяна позивачки, 6772,39 гривен сума матеріальної шкоди, 338,62 гривен моральної шкоди яка повинна, бути стягнута з «Страхова група» «ТАС» та 15 900 гривен витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві та наданих до суду доказів просив суд задовольнити вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Вважає, що позовні вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення вимог позивача, її позов він вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам Закону.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 , подав зустрічну позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та «Страхова група» «ТАС» суму матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 гривен, та 1240,20 суму судових витрат.

Відповідач доводив, що у межах адміністративної справи № 334/3272/15-п позивачку ОСОБА_1 визнано винною, а Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 28.10.2015 року, постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було скасовано, а справа відносно ОСОБА_1 була закрита в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач категорично незгоден з тим, що в діях водія позивачки ОСОБА_1 не містяться порушення Правил дорожнього руху, та також не згоден за висновком експерта №569/15 від 30.09.2015 року, згідно якого, в діях ОСОБА_1 порушень вимог Правил дорожнього руху не вбачається, а в його діях ОСОБА_3 експерт вбачив порушення вимог Правил дорожнього руху.

Відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, порушила п.п. «б» п. 2.3, п.п. «д» п. 2.9, п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Представник «Страхова група» «ТАС» у судове засідання не з`явився, але надав суду свої письмові заперечення, де зазначено, що «Страхова група» «ТАС» вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_1 , оскільки остання не зверталася до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а звідси звернення ОСОБА_1 до суду є безпідставним.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення відповідача ОСОБА_3 , їх представників, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

У судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними доказами, що Апеляційний суд Запорізької області скасував Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, Позивач ОСОБА_1 звернулась до «Старахова група» «ТАС» з приводу виплат в наслідок настання страхового випадку, 01.12.2015 року, «Страхова група» «ТАС» відмовила у виплаті страхового відшкодування, також, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено 15 900 гривен за послуги на правову допомогу, що підтверджується наданою квитанцією та актом виконаних робіт.

Цю обставині визнано, тому вона не підлягає доказуванню згідно із ч. І ст.82 ЦПК України.

19.04.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю Позивача і Відповідача. Автомобіль Позивача був пошкоджений і віна подала до «Страхова група» «ТАС», заяву про страхову виплату. Ці обставини підтверджуються копією заяви про відмову у страховій виплаті. Зазначені обставини також визнає Позивач.

Позивач звернулася до «Страхова група» «ТАС» один раз, із заявою про страхову виплату. Інших заяв від Позивача щодо страхового відшкодування за цим страховим випадком до «Старахова компанія» «ТАС» не надходило.

Відповідальність відповідача ОСОБА_3 перед Позивачем закріплена в положеннях ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв`язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.

Тобто законодавець у деліктних зобов`язанням закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на заподіювача шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За таких правових підстав та наданих доказів позов в цій частині є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, з урахуванням наступного:

Як зазначалося вище, 01 грудня 2015 року позивачка отримала відмову у виплаті страхового відшкодування «Старахова група» «ТАС» у розмірі 6772,39 гривень, що підтверджується листом від 01.12.2015 року.

Відповідно до висновка експерта № 569/15 від 30.09.2015 року, в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається, що підтверджується Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 28.10.2015 року.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням. В ході судового розгляду встановлено, що страхове відшкодування у розмірі 6772,39 гривен не відшкодовано, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача «Старахова група» «ТАС».

Щодо Зустрічної позовної заяви поданою відповідачем ОСОБА_3 , та вимог які ним викладені суд вважає їх безпідставними, та такими які не впливають на іншу оцінку обставин встановлених судом, а відтак судом відхиляються.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у виді судового збору та на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України , у відповідності до ст..22, 1166,1187,1188,1192,1194 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «страхова група» Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 гривен, моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 6772,39 гривен матеріальної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 338,62 гривен моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 в солідарному порядку 14 900,00 гривен, витрати на правову допомогу.

Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 в солідарному порядку 1378 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «страхова група» Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Н.Ю.Козлова