Справа № 636 / 4144 / 19
2 / 636 / 161 / 2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справі за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Шевченко Миколи Борисовича, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А НО В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд - стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн..00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп..

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що 18.04.2019 року відносно нього поліцейським роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.130 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 316 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідніть обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у законом встановленому порядку у лікаря нарколога Березанської міської лікарні на визначення стану наркотичного сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків.

18.07.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області було винесено постанову №355/660/19 якою суд адміністративну справу відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач зазначає, що право на відшкодування шкоди та порядок такого відшкодування прямо передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивач вказує, що йому спричинено істотну моральну (немайнову) шкоду, це пов`язано із тривалими незаконними діями поліцейських щодо нього після незаконної зупинки, погрозами застосувати засоби примусу, незаконними та необґрунтованими підозрами у тому, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначає, що зазначені підозри повністю спростовано, оскільки, згідно результатів медичного огляду, який він пройшов самостійно, встановлено, що у стані наркотичного сп`яніння він не перебував, а відтак, дії поліцейських стали результатом виключно їх упередженості до нього.

Внаслідок таких незаконних дій поліцейських щодо ОСОБА_1 він відчув свою безпорадність та незахищеність перед свавіллям з боку представників влади.

ОСОБА_1 вказує, що увесь час, на протязі розгляду адміністративної справи, він постійно переживав та відчував занепокоєння з приводу того, що може бути позбавлений права керування транспортними засобами, що позбавить його можливості вести нормальний спосіб життя на цілий рік.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 2,12,13 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив суд стягнути з держави шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування матеріальної шкоди (у вигляді витрат на правову допомогу) у розмірі 20000 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. 00 копійок.

Відповідач поліцейський роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Шевченко Микола Борисович подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Підсумовуючи вище викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідачі не завдавали ані матеріальної, ані моральної шкоди, так як ніяких рішень щодо позивача відповідач не приймав, відтак немає жодної підстави для компенсації матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи надав відзив в якому заперечував проти позову посилаючись на ту обставину, що надана позивачем копія постанови суду, не є достатнім, в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказом про завдання моральної шкоди у сумі 30000,00 грн. Просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання позивач з представником не з`явилися надали заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились про розгляд справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, давши оцінку доказам в сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

18.04.2019 року поліцейським роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 316 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідніть обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у законом встановленому порядку у лікаря нарколога Березанської міської лікарні на визначення стану наркотичного сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків.

18.07.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області було винесено постанову №355/660/19 якою суд адміністративну справу відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ухвалюючи рішення по вищевказаній справі судом одночасно було стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Однак 5 червня 2020 року Першою дисциплінарною палатою Вищої Ради правосуддя було прийнято рішення № 1729/1дп/15-20 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Чугуївського міського суду Харківської області Ковригіна О.С. У вказаному рішення ВРП прийшла до висновку, що зважаючи на те, що питання відшкодування моральної шкоди було вирішено суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відповідні органи Державного казначейства України були позбавлені можливості реалізації процесуальних прав відповідача, зокрема подання заперечень щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди, її розміру, а також подання інших доказів у справі та доведення перед судом їх переконливості.

Крім того, розгляд питання про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правничу допомогу в рамках справи про адміністративне правопорушення призвело до істотних негативних наслідків, а саме позбавлення права, зокрема, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на оскарження судового рішення, за яким з його рахунків підлягає списанню 50 000 грн. на користь ОСОБА_1 .

Крім того, як зазначено в рішенні ВРП від 05.06.2020 року за повідомленням голови Чугуївського міського суду Харківської області у період з 18 липня 2019 року (дата прийняття постанови) до 19 травня 2020 року (дата надсилання відповіді на запит) до суду із заявою про отримання виконавчого листа на виконання постанови суду від 18 липня 2019 року не звертався та, відповідно, виконавчий лист ним не отримувався. До того ж згідно листа Держаної казначейської служби України від 11.10.2019 року №5-11-11/17450 постанова Чугуївського міського суду Харківської області від 18.07.2019 року по справі № 355/660/19 була повернута без виконання.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, тимчасове вилучення посвідчення водія, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц (провадження № 61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17 (провадження № 61-5739св19), від 01.07.2020 року справа № 347/1977/17 (провадження 61-10582ск18).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відтак, ст. 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно, за приписами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Аналізуючи вищезазначені обставини в даній справі та застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод суд прийшов до висновку про захист порушеного права позивача саме в обраний ним спосіб.

Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95, N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначення розміру відшкодування моральної шкоди особі відносно якої було складено працівниками поліції протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за яким судом провадження по справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з характеру, способу та терміну порушення прав позивача як людини і громадянина, з метою компенсувати в повному обсязі понесені ОСОБА_1 моральні страждання суд вбачає необхідним задовольнити позов та стягнути за рахунок державного бюджету 30 000 грн. моральної шкоди, оскільки відповідачем доводи позивача не спростовано. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, є справедливим, розумним та доцільним.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Позивач надав суду належні докази, як підтверджують розмір понесених ним витрат на правову допомогу, які він поніс в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення №355/660/19, а саме Договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ЧК №112272, квитанції про сплату вартості правової допомоги, акт № 1 від 31.05.2019 року, акт №2 від 03.06.2019 року, акт №3 від 18.07.2019 року. Таким чином з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, яку він поніс у зв`язку з розглядом справи №655/660/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначене узгоджується із практикою, запровадженою у Касаційному адміністративному судді у складі Верховного Суду (зокрема, постанова від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17 (провадження № К/9901/54324/18), та із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Шевченко Микола Борисович, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -