справа № 489/2703/20 провадження №2/489/1889/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2018 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини доходу на 1/12 частину з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2018 рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва з нього було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

На даний час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , та від шлюбу у них в 2016 році народився спільний син. Крім того, разом з ними проживає син дружини, 2009 року народження, її батьки та бабуся. Дружина позивача не працює, займається вихованням дітей та здійснює догляд за своєю бабусею 1939 року народження. Позивач не працевлаштований та має нерегулярний дохід. Тобто його матеріальне становище змінилося відносно того, яке було на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які останнім були усунені 19.06.2020.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомленні шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на вказані у позовній заяві адреси та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2018 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №615, що позивач також записаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в нього у шлюбі зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ).

З вказаного вище рішення суду вбачається, що при вирішенні позовної заяви ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 вказував на те, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.06.2018 з нього стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 та грошові кошти на утримання нинішньої дружини ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/6 частини його заробітку (доходу) до 1/12 частину заробітку (доходу). Підставою такого зменшення вважає знаходження на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини та те, що він допомагає в матеріальному утриманні сина дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ). Ні він, ні його дружина не працевлаштовані, а тому він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від отримуваного доходу.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного нормативно-правового обґрунтування.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За положеннями частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану, після ухвалення судом рішення від 28.08.2018 про стягнення з нього аліментів, так як на час прийняття вказаного рішення він мав сина ОСОБА_7 , аліменти на утримання якого стягнуто рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.06.2018, що було враховано судом при збільшені розміру аліментів за позовом ОСОБА_2 .

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів фактичного виконання рішення суду від 26.06.2018. Також позивачем не надано доказів того, що на його утриманні знаходиться син дружини ОСОБА_6 , 2009 року народження, чи інші особи та факт проживання з ними жодними доказами не підтверджено, як і те, що позивач за станом здоров`я є непрацездатною особою.

За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, який не є завищеним та відповідає інтересам спільної сторін дитини на належне її утримання, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 23.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко