Справа № 592/6606/18
Провадження № 4-с/592/19/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Панасовської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. від 21.02.2020 року про арешт коштів боржника,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеною скаргою, в якій просить: 1) визнати поважною причину пропуску ним строку подання скарги на постанову про арешт коштів боржника від 21.02.2020, поновивши строк на її оскарження; 2) визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 21.02.2020 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєвим В.О. у виконавчому провадженні № ВП 57446279 в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209. В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні у державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. перебуває виконавчий лист № 592/6606/18 від 04.10.2018 про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконавче провадження № 57446279. 14.04.2020 йому стало відомо про накладення арешту на його рахунок НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Південний» - при невдалій спробі зняти кошти зі своєї картки через банкомат. Однак, копію самої постанови про арешт ним отримано лише 30.04.2020, до цього часу про її існування йому не було відомо і йому не направлялась. Зазначений рахунок відкритий та використовується виключно для нарахування та виплати заробітної плати на ЗП AT «Запорізький завод феросплавів». 15.04.2020 він звернувся до державного виконавця з клопотанням про зняття арешту з вказаного рахунку у зв`язку з тим, що накладенням арешту порушується його право на отримання заробітної плати. 30.04.2020 отримано відповідь начальника відділу вказаної виконавчої служби, датовану 28.04.2020 про відмову у знятті арешту з посиланням на наявність непогашеної заборгованості за аліментами, а також копію самої постанови про арешт грошових коштів. Скаржник вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з вказаною скаргою.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, у якій підтримав вимоги своєї скарги та просив суд її задовольнити.

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєв В.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Згідно з ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.08.2018 року по справі № 592/6606/18, було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягувати з 07 червня 2018 року на користь матері ОСОБА_3

04.10.2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми на підставі рішення суду від 29.08.2018 року по цивільній справі № 592/6606/18 було видано виконавчий лист. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О., виконавче провадження № 57446279.

Боржник ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своєчасно та в повному обсязі не сплачував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по аліментам.

У зв`язку з цим, 21.02.2020 року постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Південний», а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

Таким чином, винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника було направлено на забезпечення реального виконання боржником рішення суду про стягнення аліментів.

15.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. з клопотанням про зняття арешту з карткового рахунку, в якій просив розглянути питання щодо зняття арешту з карткового рахунку, що відкритий в ПАТ АБ «Південний».

На своє відповідне звернення про скасування арешту з майна, ОСОБА_1 отримав відповідь начальника Дніпровського ВДВС у м.Запоріжжя Проценко А.Ю. про відмову для зняття арешту з посиланням на вимоги ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», крім цього також зазначено, що сума боргу за боржником ОСОБА_1 станом на 01.03.2020 року складає 47871,04 грн.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимоги ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) передбачають, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У свою чергу, відовідно до п.1 ч.1 ст. 10 вказаного Закону, одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Положення ч. 1ст. 48 Закону передбачають звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону, передбачено, зокрема, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на день винесення оскаржуваної постанови, тобто станом на 21.02.2020 року) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, частиною 1 статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, в оскаржуваній постанові державний виконавець визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, зазначивши, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, у випадку, якщо у ОСОБА_1 були б відкриті спеціальні рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, ПАТ АБ «Південний» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 повинен був би повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту, та у зв`язку з цим повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від ПАТ АБ «Південний» на адресу державного виконавця не надходило.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, серед іншого, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Оскільки ПАТ АБ «Південний» було прийнято до виконання постанову про арешт коштів боржника, то вказане свідчить про те, що рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Судом встановлено, що рахунок НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Південний» відкритий та використовується для нарахування та виплати заробітної плати на ЗП AT «Запорізький завод феросплавів». Однак, разом з цим, ОСОБА_1 не подано жодних доказів, які б свідчили про те, що арештований рахунок має спеціальний режим використання або на рахунку містяться кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У поданій довідці від 30.04.2020 року по рахунку UА0856811 будь-які відомості щодо виду рахунку та режиму використання рахунку відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що неправомірність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника не знайшла свого підтвердження під час розгляду скарги. Державний виконавець діяв правомірно та в межах наданих йому законом повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши все вищенаведене та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 та постанова про арешт коштів боржника від 21.02.2020 року відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», були вчинені державним виконавцем відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, а також направлені на забезпечення реального виконання боржником рішення суду про стягнення аліментів з метою захисту прав дитини, а отже підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 18,76-82, 259, 260, 268, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. від 21.02.2020 року про арешт коштів боржника - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.Ю. Корольова