Справа № 159/6327/19
Провадження № 2/159/162/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом (представника позивача за зустрічними позовом) - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частку квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад вимог учасників справи.

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з відповідачем у справі перебував в шлюбі з 13 січня 2003 року, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року. За час шлюбу з відповідачем, за спільні кошти, було придбано квартиру АДРЕСА_1 . З посиланням на норми ст. 60 СК України та ст. 70 СК України, позивач просив провести поділ спільного майна та визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача в його користь судові витрати у справі.

ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення коштів. Вимоги обґрунтовані тим, що в період шлюбу, у 2013 році сторонами придбано автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ОСОБА_3 . Також, у період шлюбу, на ім`я відповідача були відкриті банківські рахунки в ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк», де зберігались грошові кошти орієнтовно на суму 10000 доларів США. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 забрав грошові кошти, які знаходились на рахунках в банківських установах, а також автомобіль, який був придбаний подружжям за спільні кошти. Оскільки вказане майно за правилами ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила здійснити поділ зазначеного майна та визнати за нею право власності на Ѕ ідеальної частини автомобіля марки «CITROEN BERLINGO», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_3 в її користь Ѕ частину грошових коштів, які перебували на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк» станом на 18 квітня 2017 року, а також стягнути з відповідача в її користь судові витрати у справі.

Рух справи в суді.

Первісну позовну заяву подано до суду 08 листопада 2019 року.

Ухвалою судді від 10 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 10 січня 2020 року.

02 січня 2020 року ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження та підготовче судове засідання відкладено на 17 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом про витребування доказів.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позиція учасників справи.

Представник позивача за первісним позовом, первісний позов підтримала, просила його задовольнити. Зустрічний позов в частині визначення вартості автомобіля в сумі 46908,74 грн. визнала повністю. У зв`язку з тим, що на даний час зазначений транспортний засіб відчужено, не заперечила проти стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 половину вартості транспортного засобу. Вважає, що вимога про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк» станом на 18 квітня 2017 року не підлягає до задоволення, оскільки коштів на рахунках не перебувало.

Представник позивача за зустрічним позовом, зустрічний позов підтримала, не заперечує проти стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 половини вартості автомобіля, вартість якого, згідно з останньою експертною оцінкою складає 46908,74 грн. Стосовно грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк» станом на 18 квітня 2017 року зазначила, що суми, які на той час знаходились на вказаних банківських рахунках дійсно є незначними,а тому не заперечувала щодо відхилення такої вимоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Як вбачається з копії рішення Ковельського Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2017 року, яке набуло законної сили 10 травня 2017 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 13 січня 2003 року Старогутівською сільською радою Старовижівського району, Волинської області, актовий запис № 2, розірвано.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 05 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Хомич В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1352 вбачається, що ОСОБА_4 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в КБ «Волинське ОБТІ», номер витягу: 8155285 від 28.08.2005.

Сторонами визнається та обставина, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ОСОБА_3 , що стверджується копіює свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та на даний час відчужено.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Згідно ст. 3 СК України, сім`ю тобто подружжя складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Вирішуючи справу в частині позовних вимог про визнання права власності на певну частину придбаного майна, як на спільне сумісне майно подружжя, суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, у сімейному законодавстві як на час придбання спірного майна, такі і на момент розгляду справи судом, діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.77, 78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. 12, 13, 81 ЦПК України). При цьому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд прийшов до висновку, що придбане подружжям за час шлюбу спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане в період зареєстрованого шлюбу між сторонами, за спільні кошти, в інтересах сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

ОСОБА_3 просив виділити у його власність Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , представник відповідача за первісним позовом не заперечувала проти виділення у власність позивача Ѕ частину спірної квартири, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення в повному обсязі.

Крім того, сторонами не заперечується та обставина, що автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний у 2013 році та був зареєстрований за ОСОБА_3 є спільною сумісною власністю подружжя та на даний час відчужений ОСОБА_3 .

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року (справа №554/8023/15-ц, провадження №14-130цс19) зазначає, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. (Постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц).

На час розгляду справи, ймовірна ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «CITROEN BERLINGO», об`єм 1560 D, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 за висновком про вартість № 381-ТЗ від 03 червня 2020 року станом на 03 червня 2020 року становить 46908,74 грн.

Учасники справи не заперечили щодо визначеної вартості зазначеного транспортного засобу.

Оскільки ОСОБА_3 відчужив спірний автомобіль, який є спільною власністю подружжя, без письмової згоди позивача (дружини) та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку про стягнення за ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації за належну їй Ѕ частку у праві власності на це майно в розмірі 23454,37 грн. з врахуванням ринкової вартості автомобіля станом на 03 червня 2020 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача за зустрічним позовом було заявлено клопотання про витребування з ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк» інформації щодо руху грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 станом на 18 квітня 2017 року.

В ході судового розгляду, з оглянутих виписках по рахунках було встановлено, що на вказаних рахунках відсутні кошти, а відповідно такі кошти не підлягають поділу, що в ході розгляду справи не заперечено сторонами у справі.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати слід залишити за сторонами, відповідно до заявлених клопотань.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 133, 137, 142, 247, 258-259, 265 ЦПК України, ст. ст. 3, 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частку квартири, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартості Ѕ частки автомобіля «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_1 , 2007 року виписку, червоного кольору, що становить 23454,37 (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят чотири грн. 37 коп.).

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 20 липня 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик