Постанова

Іменем України

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 372/1907/17

провадження № 61-3610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Обухівтранс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богомаз Андрій Павлович, на рішення Обухівського районного суду Київської області

від 12 вересня 2017 року у складі судді Потабенко Л. В. та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтранс» (далі -

ТОВ «Обухівтранс») про стягнення заробітної плати та вихідної допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що з 22 травня 2015 року до 04 травня

2017 року ОСОБА_1 працював у ТОВ «Обухівтранс» на посаді контролера з перевірки транспортних засобів. Тривалість зміни позивача складала 11 годин, в тому числі 7 годин роботи у нічний час. Його робота в нічний час не оплачувалася у підвищеному розмірі, у зв`язку з чим він вважає, що загальна сума недоплати за роботу в нічний час становить 9 000,40 грн.

Позивач 04 травня 2017 року звернувся до відповідача із заявами про нарахування йому заробітної плати за роботу в нічний час та про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, однак, відповіді на заяву про нарахування заробітної плати за роботу в нічний час позивач так і не отримав та не провів належного з ним розрахунку.

Крім того, ТОВ «Обухівтранс» самостійно змінило підстави звільнення, що заборонено нормами трудового законодавства.

Зазначив, що при звільненні відповідач не виплатив йому вихідну допомогу, передбачену статтею 44 КЗпП України, у розмірі не менше трьох середньомісячних зарплат, що значно зменшило розмір середньоденної заробітної плати в розрахунковому періоді (травень 2015 року - квітень 2017 року) для призначення допомоги по безробіттю, та матиме негативний вплив на нарахування пенсії у 2018 році.

На підставі викладеного ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ТОВ «Обухівтранс»: 9 000,40 грн доплати за роботу у нічний час за період з 22 травня 2015 року до 04 травня 2017 року,

301,20 грн донарахованої суму відпускних за період з червня 2015 року

до травня 2016 року, 303,83 грн донарахованої суми компенсації за невикористану відпустку за період з червня 2016 року до квітня 2017 року, 12 071,82 грн вихідної допомоги при звільненні, середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 04 травня 2017 року до дня фактичного розрахунку, виходячи із середньоденного заробітку 187,16 грн за один робочий день; зобов`язати ТОВ «Обухівтранс» подати до Пенсійного фонду України уточнені дані про заробітну плату позивача за період з 22 травня 2015 року до 04 травня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження тих обставин, що роботодавець допустив порушення норм трудового законодавства, зокрема не здійснив виплат за роботу у нічний час.

Нарахування та виплата заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні проводились у повному обсязі згідно відпрацьованого часу на підставі відомостей. Відповідно до статті 116 КЗпП України виплата всіх сум, які належали ОСОБА_1 , були проведені у день звільнення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі

статті 38 КЗпП України за власним бажанням згідно з поданою ним заявою, а не внаслідок порушення роботодавцем вимог трудового законодавства. Вказаний наказ позивачем в цій частині не оспорений та є чинним.

При звільненні відповідачем з позивачем розрахунок проведено у повному обсязі і на момент розірвання договірних відносин немає перед ним заборгованості по заробітній платі, виплаті вихідної допомоги при звільненні, оскільки оплата його роботи проводились у повному обсязі, відповідно до відпрацьованого часу, на підставі відомостей, які містяться

у матеріалах справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Богомаз А. П., просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог, постановити окрему ухвалу щодо порушення ТОВ «Обухівтранс» трудового законодавства, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач працював у нічний час, проте йому не нараховувалася заробітна плата у підвищеному розмірі, що передбачено статтею 108 КЗпП України. Позивач обґрунтовано має право на оплату відпрацьованої роботи у нічний час у підвищеному розмірі, який відповідно до Генеральної угоди складає 35 відсотків.

04 травня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про донарахування йому заробітної плати за роботу в нічний час, проте вказана заява залишена без розгляду. Того ж дня ОСОБА_1 звернувся до

ТОВ «Обухівтранс» із заявою про розірвання трудового договору, оскільки останнє не виконує законодавство про працю, що передбачено частиною третьою статті 38 КЗпП України. Проте, відповідач у порушення норм трудового законодавства видав наказ про припинення роботи, в якому самостійно змінив правові підстави розірвання трудового договору з частини третьої статті 38 КЗпП України на частину першу статті 38 КЗпП України, чим позбавив позивача підстав для належного із ним розрахунку відповідно до статті 44 КЗпП України

Відповідач подав до суду підроблену копію наказу про прийняття на роботу. За вказаним фактом позивач звернувся до правоохоронних органів

та 13 січня 2018 року розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Позивач подав до суду належні та допустимі докази (табелі обліку робочого часу, посадову інструкцію, розклад руху автобусних маршрутів тощо), які підтверджують його роботу у нічний час.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «Обухівтранс» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що позивач був звільнений за власним бажанням, а при звільненні з ним проведено належний розрахунок, тому відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

26 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2020 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 21 травня 2015 року ОСОБА_1 працював

у ТОВ «Обухівтранс» на посаді контролера з технічного стану транспортних засобів та за сумісництвом охоронником.

Позивач 04 травня 2017 року звернувся до ТОВ «Обухівтранс» із заявами, в яких просив провести нарахування заробітної плати за роботу в нічні години з 22 травня 2015 року до 04 травня 2017 року та звільнити його з роботи за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України із проведенням повного розрахунку.

Наказом ТОВ «Обухівтранс» від 04 травня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України.

ТОВ «Обухівтранс» 02 червня 2017 року надало відповідь позивачу на його звернення та повідомило, що в день звільнення йому видано належно оформлену трудову книжку і проведено розрахунок у передбачений законом строк, підстав для здійснення додаткових виплат (проведення перерахунків) не вбачається.

Згідно з копією довідки ТОВ «Обухівтранс» від 18 серпня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий у ТОВ «Обухівтранс» 21 травня 2015 року на посаду контролера з технічного стану транспортних засобів з окладом

2 210 грн та з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі 578 грн.

У подальшому відповідно до змін до штатного розкладу від 01 січня

2015 року оклад був змінений на 2 260 грн з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі 578 грн. Згідно зі штатним розкладом на 01 січня

2016 року посадовий оклад контролера з технічного стану транспортних засобів був змінений на 2 610 грн з доплатою за сумісництво охоронника

у розмірі 670 грн, а згідно з штатним розкладом на 01 січня 2017 року посадовий оклад контролера з технічного стану транспортних засобів був змінений на 2 870 грн з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі

735 грн.

Як вбачається зі змісту колективного договору, укладеного між представниками трудового колективу та відповідачем, сторони визначили режим роботи, тривалість робочого часу та оплату праці.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 колективного договору тривалість робочого часу працівників власника складає 40 годин на тиждень. Встановлено режим, який зобов`язуються виконувати всі працівники: початок роботи - 08.00 год, закінчення роботи - 17.00 год, у п`ятницю з 08.00 год до

15.45 год, перерва для відпочинку з 12.00 год до 12.45 год, вихідні дні - субота і неділя.

Відповідно до пункту 3.7 колективного договору власник встановлює своїм працівникам доплату до заробітної плати за суміщення посад у розмірі до

50 % посадового окладу за основною роботою з використанням на цю мету до 100 % посадового окладу відсутнього працівника; виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника у зв`язку із хворобою в розмірі 75 % посадового окладу за основною роботою з використанням на цю мету до 100 % посадового окладу відсутнього працівника; робота у святкові, не робочі та вихідні дні може компенсуватися за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Наказом ТОВ «Обухівтранс» від 21 травня 2015 року на контролера з технічного стану автотранспортних засобів ОСОБА_1 з 21 травня

2015 року покладено виконання обов`язків охоронника з 10.00 год вечора до 06.00 год ранку з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу в розмірі 578 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Предметом спору у цій справі є стягнення невиплачених коштів при звільненні ОСОБА_1 , що належать йому від ТОВ «Обухівтранс», зокрема компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, доплати за роботу у нічний час, відпускних, а також стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що він був прийнятий на посаду контролера з технічного стану транспортних засобів ТОВ «Обухівтранс», відповідно до трудових обов`язків виконував роботу

у нічний час, яка не оплачувалася. Вказував, що при звільненні з ним не проведено розрахунок у повному розмірі.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України.

Як встановлено вище, наказом ТОВ «Обухівтранс» від 04 травня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України. Вказаний наказ не оскаржено

та є чинним.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання коштів, які є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відповідно до листа ТОВ «Обухівтранс» від 02 червня 2017 року в день звільнення позивачу видано належно оформлену трудову книжку та проведено розрахунок у передбачений законом строк, підстав для здійснення додаткових виплат (проведення перерахунків) не вбачається.

Відповідно до статті 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

З наданого до матеріалів справи розрахунку встановлено, що проведені

ТОВ «Обухівтранс»доплати ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного трудового законодавства, тому суди дійшли правильного висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди дослідили належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності та вирішили заявлені у справі вимоги з урахуванням вказаних вище норм матеріального, зокрема статті 116 КЗпП України, яка зобов`язує роботодавця провести розрахунок з працівником в день звільнення.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що позивач працював у нічний час, проте йому не нараховувалася заробітна плата у підвищеному розмірі, що передбачено статтею 108 КЗпП України, оскільки такі доводи спростовані зібраними у справі доказами, зокрема табелями обліку використання робочого часу, розрахунковими листами, штатними розкладами, таблицями розрахунків та довідкою ТОВ «Обухівтранс»

від 25 липня 2017 року, відповідно до яких відповідач у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед позивачем щодо оплати винагороди за працю, при цьому позивач згідно з наказом виконував за сумісництвом роботу охоронника з 10.00 год вечора до 06.00 год ранку.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що заява позивача про донарахування йому заробітної плати за роботу в нічний час залишена без розгляду, оскільки листом від 02 червня 2017 року ТОВ «Обухівтранс» надало відповідь ОСОБА_1 на його звернення та повідомило, що в день звільнення йому видано належно оформлену трудову книжку і проведено розрахунок у передбачений законом строк, підстав для здійснення додаткових виплат (проведення перерахунків) не вбачається.

Доводи касаційної скарги, що відповідач помилково змінив підстави звільнення не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги (про визнання недійним наказу про звільнення, про зміну підстав звільнення) не були заявлені у суді першої інстанції, а відповідно до вимог процесуального закону суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що відповідач подав до суду підроблену копію наказу про прийняття на роботу, а за вказаним фактом розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин (підроблення наказу), а звернення позивача до правоохоронних органів не може бути підставою для спростування змісту вищевказаного наказу. Як вбачається з наказу, позивач ознайомився з його змістом, що засвідчив своїм підписом у цьому документі. Також на вказаному наказі знаходиться зроблений ОСОБА_1 напис про те, що він ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку та умовами колективного договору.

При цьому Верховним Судом враховано, що позивач не подавав до суду клопотань про призначення експертизи з метою встановлення факту підроблення наказу про прийняття на роботу.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди

з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлених обставин справи, та до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження

в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богомаз Андрій Павлович, залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня

2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська

С. П. Штелик