ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5907/20 Справа № 191/469/20 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Муніципальна варта «Дніпровської міської ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Заборонено КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 в межах земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:422:0127; :02:422:0126 :02:422:0113) (а.с.25-26).

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено (а.с.125-129).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу від 28.04.2020 та задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову застосованою ухвалою від 24.02.2020 (а.с.199-205).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до КП «Муніципальна варта «ДМР» про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 року по вищезазначеній справі задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2020 року залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1

23.04.2020 року ОСОБА_1 надав суду заяву про скасування заходів забезпечення позову по вищезазначеній справі, яку обґрунтовував тим, що 24.02.2020 року ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кухар Д.О. по даній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: заборонено КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичним особам будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (до 15.10.2014 р . АДРЕСА_4 ), (після 19.09.2017 р . АДРЕСА_1 ) в межах земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:422:0127; :02:422:0126 :02:422:0113), про що ОСОБА_1 дізнався випадково з веб-порталу «Судова влада України». ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна - незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 (до 15.10.2014р . АДРЕСА_4 ), (після 19.09.2017р . АДРЕСА_1 ). На підставі Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, посвідченого приватним нотаріусом Мошковською Н.М., за реєстровим №1026, укладеного 10.09.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній набув право власності на незавершене будівництво, шляхом передачі Іпотекодержателю від Іпотекодавця права власності на предмет іпотеки - нерухоме майно - незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 , право власності на нерухоме майно зареєстровано за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №10554815, реєстраційний номер нерухомого майна: 01. вказане нерухоме майно розміщене на земельній ділянці по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, якій присвоєно кадастровий номер - :02:422:0113, загальна площа 0, 1669 га, цільове використання: житлова забудова і громадське призначення.

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.08.2017 року № 29-4-0.38-1260/107-17 зазначено, що 24.07.2107 року у Державному земельному кадастрі зареєстровані нові земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,0267 га, кадастровий номер: :02:422:0126, та площею 0,1402 га, кадастровий номер: :02:422:0127 (на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва), шляхом поділу земельної ділянки площею 0,1669 га, кадастровий номер :02:422:0113. Реєстрація була проведена на замовлення територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпропетровської міської ради.

Дніпровської міської ради земельна ділянка з кадастровим номером :02:422:0113, знищується та розподіляється на інші кадастрові номери :02:422:0126 та :02:422:0127.

Заявник, зазначив, що суддею, постановлено ухвалу, якою порушені права ОСОБА_1 , який безпосередньо є власником, майна, на яке накладено заборону і яка не була, стороною у справі, що є грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відмовляючи в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що скасування заходів забезпечення позову є таким, що може призвести до порушення прав та інтересів Позивача та допустити зловживання з боку Відповідача, що в свою чергу істотно ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду і призведе до неефективності обраного Позивачем і можливо застосованого судом способу захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Відповідно до ч. 1,2,4,7,8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Скасування заходів забезпечення позову належить відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує. Якщо забезпеченням було завдано збитки, то до особи, яка ініціювала забезпечення, може бути пред`явлено позов про їх відшкодування.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону. Важливо, що в такому разі особа, з ініціативи якої було застосовано заходи забезпечення позову, відповідальності за завдані цим збитки не несе.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Вживаючи заходи забезпечення позову в цій цивільній справі, суд констатував, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені права позивача.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Наразі ухвала від 24.02.2020 року про застосування заходів забезпечення позову не оскаржується.

Апелянтом оскаржується ухвала, якою, зокрема, суд першої інстанції відмовив у скасуванні заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, не відпали. Відповідно до вимог процесуального закону клопотання про скасування заходів забезпечення позову має бути вмотивованим.

Зокрема, зазначені у клопотанні мотиви є підставою для оскарження ухвали про забезпечення позову, яке здійснюється шляхом її апеляційного оскарження, а не підставою для скасування застосованих заходів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову вживається з метою того, щоб в майбутньому виконання рішення суду було реальним, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів наголошує, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року по даній справі позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, а також скасовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса : АДРЕСА_2 в межах земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:422:0127; :02:422:0126 :02:422:0113), які накладені ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 24.02.2020 року.

За наведеного відсутні підстави для скасування ухвали суду від 28.04.2020 та задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам норм процесуального права, правові підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: