Справа № 404/5914/19
Номер провадження 2/404/1531/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Пилипенко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не займається вихованням дітей не піклується про них та матеріально їх не утримує.

Ухвалою судді від 22.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.11.2019 року закрито підготовче засідання.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач позов не визнав та зазначив, що він дітей любить, а оскільки вони мешкають з позивачкою то вона на них має вплив і тому вони з ним не спілкуються , заборгованість по аліментам не є основною причиною для позбавлення батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького позовні вимоги підтримала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд находить позов який задоволенню не підлягає.

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 діти стали проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення суду Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2007 року та від 15.04.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 08.12.2006 року і до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 та на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 29.08.2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі та в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.12.2015 рогу до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заборгованість по аліментам на утримування кожного з дітей становить 75 795 грн. 75 коп. , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам №890 від 19.02.2019 року (а.с.22-23).

Сама по собі заборгованість по аліментам не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Доводи позивач та її адвоката про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 , не цікавився їх життям, не відвідував і не відвідує їх вдома, про що надані письмові пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпідставні оскільки клопотання про допит свідків позивач та її адвокат не заявляли, а при яких обставинах в чиїй присутності надавались такі пояснення невідомо крім того свідки не попереджалися про кримінальну відповідальність по ст.ст.383,384 КК України.

Згідно довідки № 267 від 05.07.2019 року ОСОБА_3 навчається у Кропивницькому вищому професійному училищі за професією оператор обробки інформації та програмного забезпечення, адміністратор.

Відповідно до характеристики від 07.08.2019 року на ОСОБА_3 зазначено, що батько ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків і не бере участі у вихованні сина Протягом навчання в училищі не з`являвся, на телефонні дзвінки майстра в/н та класного керівника не відповідав, особисто не спілкувався, життям та успішністю в навчанні учня не цікавився та не цікавиться.

Відповідно до довідки № 129 від 02.08.2019 року ОСОБА_4 навчається в Комунальному закладі «Навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ПІ ступенів № 16 - Дитячий юнацький ліцей «Лідер» Міської ради міста Кропивницького Кіровоградської області» в 6-А класі . Відповідно до характеристик № 184 від 02.08.2019 року та № 459 від 22.08.2018 року підтверджується, що батько ОСОБА_4 за період навчання жодного разу не цікавився навчанням донь та не відвідував батьківські збори.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має грунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позивачка беззаперечних доказів на підтвердження факту злісного ухилення від участі у вихованні дітей внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками, що є підставою для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, не надала.

Позивачкою не надано достатніх доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено його винної поведінки щодо ухилення від виховання дітей.

Фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідача застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків.

Доводи позивачки, що суд має врахувати думку доньки, та сина, дають підстави для сумніву у обґрунтованості висновків органу опіки і піклування, ураховуючи наявність конфлікту між сторонами, постійне проживання дітей з матір`ю, а також інші обставини, що характеризують спірні правовідносини, що не виключає можливість непрямого впливу матері на думку дітей.

У силу частини шостої статті 19 СК України не можна погодитися з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є необгрунтованим, суперечить інтересам дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 10.09.2019 року №4444/49-05-24 доцільно позбавити батьківський прав відповідача (а.с.64-65).

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав суперечить інтересам дітей, має формальний характер та не враховує всіх обставин взаємовідносин, що склалися між сторонами. У висновку не наведено достатніх правових підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення мене батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. Окрім того відповідач викликався до органу опіки де не зазначена конкретна дата. В судовому засіданні представник опікунської ради повідомила, що відповідач може з`явитися в будь який час до опікунської ради.

Не вбачається також, що службою у справах дітей вживались необхідні дії і заходи для сприяння налагодженню відносин дітей з батьком.

Відповідач за місцем проживання характеризуюся позитивно, належно виконував батьківські обов`язки, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Органом опіки і піклування не встановлено, що відповідач є неблагополучною особою для виховання дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

У частинах 5, 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування оскільки він ґрунтується на констатації факту відсутності спілкування батька з дітьми та не враховує об`єктивні фактори, які ускладнюють безпосередню участь відповідача у вихованні дітей. Між сторонами існує а конфліктність у стосунках тому вони протягом тривалого часу взагалі не спілкуються.

При цьому, посилаючись у висновку на те, що батько не виконує свої батьківські обов`язки без поважних причин, орган опіки та піклування не з`ясував відомості про особу відповідача, умови та спосіб його життя. Отже, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків., окрім того висновок зроблений без спілкування зі відповідачем.

У висновку взагалі не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з віповідачем щодо врегулювання зазначеного спору.

Органом опіки та піклування було взято до уваги думку дітей сторін, проте у даному випадку, ураховуючи наявність конфлікту між батьками, постійне проживання дітей з матір`ю, а також інші обставини, що характеризують спірні правовідносини, думка дітей щодо позбавлення батьківських прав їх батька не може мати вирішальне значення для задоволення позову.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15 і 18 указаної постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Фактів умисного ухилення відповідача від виховання дітей, свідомого нехтування батьківськими обов`язками, його винної поведінки щодо дітей не вбачається, а моє окреме проживання і постійні перешкоди з боку позивачки щодо спілкування з дітьми у зв`язку з конфліктними відносинами між нами позбавляє його можливості у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

В судовому засіданні неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що з батьком не спілкуються з 2016 року, подарунків від нього не отримують, з днем народження не поздоровляє.

До 2016 року відносини були нормальними що підтверджуються відеозаписом наданим відповідачем. Недоброзичливі відносини які склалися між сторонами на думку суду відобразилися на відносинах з дітьми.

Родинний зв`язок між відповідачем і дітьми не втрачено. Однією з причин звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав , як зазначила позивачка є насправді є заперечення відповідача зняти дітей з реєстрації їх місця проживання з метою переїзду.

Оскільки суд відмовив в задоволенні позову суд покладає судові витрати на позивачку по фактично понесеним нею витратам.

На підставі ст.ст.164,165 СК України постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст. ст. 80,81,141, 265,266 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачкою по фактично понесеним нею витратам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

третя особа: орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького, місце знаходження вул. В.Перспективна,41 ,25006;

Повний текст рішення складено 24.07.2020 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда