РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судових засідань Баскакової К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 . звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що виконавчим написом № 8477 від 19 грудня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. стягнув із неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість за договором № -1 від 12 травня 2019 року в розмірі 11909, 26 грн.

28 грудня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60941375 на підставі виконавчого напису № 3446 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за договором № -1 від 12 травня 2019 року в розмірі 11909, 26 грн., та постанови від 28 грудня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 1310, 93 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Постановою приватного виконавця від 10 січня 2020 року звернено стягнення на заробітну плату позивача, пенсію, стипендію, інші доходи.

Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. При вчиненні оспорюваної нотаріальної дії нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року, №1172. Постановою № 662 були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису судове рішення від 22 лютого 2017 року набрало законної сили, а тому нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі постанови № 662.

Відтак, в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, а тому законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі не існувало.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів.

Крім того, позивач зазначила, що будь-які договірні відносини з відповідачем відсутні, вона не підписувала жодного кредитного договору з відповідачем, і кредитних коштів, зазначених у спірному виконавчому листі не отримувала. Відтак на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу неможливо встановити безспірність вимог між сторонами, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону, а тому він не підлягає виконанню.

Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича від 19 грудня 2019 року, за номером 8477 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № -1 від 12 травня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року відкрито провадження в даній справі, розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

До подання позову в даній справі ухвалою суду від 17 січня 2020 року у справі № 154/152/20 було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса №8477 виданого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за договором №-1 від 12.05.2019 року в розмірі 11909 грн. 26 коп., основної винагороди -1310 грн. 93 коп., витрат виконавчого провадження в розмірі 200 грн. у виконавчому провадженні № 60941375, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко Костянтином Юрійовичем.

20 лютого 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року задоволено клопотання позивача, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича копії документів, що стало підставою вчинення виконавчого напису № 8477 від 19 грудня 2019 року.

СУТЬ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

За змістом відзиву на позовну заяву відповідач заперечив заявлений до нього позов. Відзив мотивував тим, що між компанією і позивачем був укладений кредитний договір № -1 від 12 травня 2019 року і позивач отримала кредит у розмірі 2950 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану AT «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено порядок укладення електронного договору.

Відповідно до порядку, визначеного статтею 11 Закону, позивач зареєструвався на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет https://mоnetka.соm, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор 727906 направлявся позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_1 12 травня 2019 року о 17 год. 42 хв., який вказувався при реєстрації.

Кредитний договір був підписаний позивачем 12 травня 2019 року о 17 год. 42 хв. шляхом введення одноразового ідентифікатора 727906 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет https :/ /monetka. com. ua.

Кредитні кошти були відправлені Позивачу на його платіжну картку емітовану AT «Приватбанк» з відповідним номером, що підтверджується чеком № 145736696 від 12 травня 2019 року.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 29 днів.

Відповідно до п.2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно з п.3.3. кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3. кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Процентна ставка за користуванням кредитними коштами, вказана в п. 1.2 та 3.3. кредитного договору, не змінювалась відповідачем в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов кредитного договору.

Позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості.

Відповідач 13 грудня 2019 року надіслав позивачу претензію (трек номер рекомендованого листа в системі ПАТ «Укрпошта» 953) з вимогою повернути кредит у розмірі 1777 грн. 50 коп. та нараховані відсотки у розмірі 10131 грн. 76 коп.. (загальна сума заборгованості за кредитом 11909 грн. 26 коп.), яку позивач отримав 17 грудня 2019 року. Станом на 13 грудня 2019 року нарахування процентів позивачу було зупинене та зафіксовано розмір заборгованості.

Відповідач подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору № -1 від 12 травня 2019 року.

Плата за вчинення виконавчого напису становить 1200 грн. 00 коп., про що вказано в виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 19 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8477.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивач має заборгованість за кредитом, яка складається з: 1777 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 10131 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також витрати, понесені на вчинення виконавчого напису нотаріуса, в розмірі -1200 грн. Загальна сума стягнення складає - 13109 грн. 26 коп.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Окремо від поданого відзиву 22 червня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Клопотання мотивоване тим, що відповідачем є зареєстрована у місті Києві юридична особа, а разом з тим, виконання за виконавчим написом нотаріуса проводиться також у місті Києві. Відтак, з підстав, передбачених ч.2 ст.27, ч.12 ст.28, ст.31 ЦПК України, клопотав про передачу справи за підсудністю.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позові. Заперечив клопотання про передачу справи за підсудністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, від нього надійшов відзив на позовну заяву.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ЗА ДОКАЗАМИ СТОРІН. ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

1.Щодо територіальної юрисдикції (підсудності) справи.

За загальним правилом підсудності у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Однак, у відповідності до п.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Оскільки місцем проживання позивача є місто Володимир-Волинський Волинської області, де також проводиться стягнення з нього заборгованості, а виконавче провадження щодо примусового стягнення з ініціативи відповідача відкрите без дотримання правил визначених ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», даний позов може бути підсудний Володимир-Волинському міському суду Волинської області.

На переконання суду недотримання відповідачем, а разом з тим приватним виконавцем, вимог закону в частині місця здійснення виконавчого провадження, не може покладати на позивача додатковий тягар в частині звернення до суду саме за місцем знаходження відповідача.

В той же час, дані обставини були вирішені судом ухвалою при відкритті провадження у справі 28 січня 2020 року, проте відповідач не скористався своїм правом її апеляційного оскарження щодо ймовірного порушення правил підсудності.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про безпідставність заявленого відповідачем клопотання про передачу справи за підсудністю.

2.Щодо предмету позову.

За твердженням відповідача між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» і позивачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № -1 від 12 травня 2019 року і остання отримала кредит у розмірі 2950 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану AT «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Укладення даного договору оспорюється позивачем.

Відповідач зазначив, що позивач заповнила формуляр заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що підписана шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Проте відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що саме позивач зареєструвалась на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет, пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Також відповідачем не було надано ні нотаріусу, ні суду доказів того, що одноразовий ідентифікатор 727906 направлявся саме позивачу, і що мобільний номер НОМЕР_1 належить їй.

19 грудня 2019 року відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Витребуваними у нотаріуса копіями документів встановлено, 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. був вчинений виконавчий напис за №8477 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № -1 від 12 травня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 в сумі 13109 грн. 26 коп., що складається із заборгованості за кредитом- 1777 грн. 50 коп. та заборгованості за процентами в сумі 10131 грн. 76 коп. Крім того, згідно із виконавчим написом до стягнення з ОСОБА_1 підлягає 1200 грн. плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису.

Матеріали справи свідчать, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем на підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, довідка про укладення договору та сам договір № -1 від 12 травня 2019 року, довідка про ідентифікацію, розрахунок заборгованості, складений відповідачем, відомість поштових відправлень із додатком та копії установчих документів відповідача.

Суд звертає увагу, що на жодному із поданих документів, в тому числі договорі, не мітиться підписів позивача.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. від 28 грудня 2019 року. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що з документів, які були надані приватним нотаріусом Баршацьким І.В. та стороною відповідача, не спростовуються доводи позивача щодо не підписання нею кредитного договору № -1 від 12 травня 2019 року, тобто наявність договірних відносин між сторонами не доведена належними та допустимими доказами.

Також, подані документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 19 грудня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до договору № -1 від 12 травня 2019 року.

Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, більше того, на ньому відсутні будь-які підписи сторін, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 19 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 8477, про стягнення заборгованості за кредитним договором № -1 від 12 травня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем від 19 грудня 2019 року за № 8447про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором № 1-1 від 12 травня 2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Реквізити сторін:

1. позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.1 представник позивача: адвокат Жук Юрій Богданович, адреса: Волинська область, місто Нововолинськ, мікрорайон Шахтарський, буд.23а;

2. відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», адреса: м. Київ, Солом`янський район, б-р Вацлава Гавела, 4 оф.520, .

3. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, адреса: м. Київ, вул. Рейтарська/провулок Георгіївський, буд.6-3, літ.А, каб.2-7.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер