Провадження №2/263/378/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді: Папаценко П.І., при секретарі Федоренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Танаджи Геннадій Геннадійович про визнання довіреності та договору оренди приміщення недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Танаджи Геннадій Геннадійович про визнання довіреності та договору оренди приміщення недійсними.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.11.2018 року дану справу залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.01.2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ковтуненко В.О. передано на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду питання про відвід.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10.01.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ковтуненко В.О., відмовлено.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначене підготовче судове засідання.

15.05.2018 року між адвокатом Басівським В.О. та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

28.01.2019 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшла заява про зловживання процесуальними правами позивача по справі, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Як задекларовано в ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема пунктом 2) передбачено подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) передбачено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до відомостей, які містяться на «Офіційному сайті судової влади» позивач ОСОБА_1 , а також її представник за довіреністю (відповідач по справі) ОСОБА_3 звертались до Приморського районного суду м.Маріуполя, Жовтневого районного суду м.Маріуполя, Хортицького районного суду м.Запоріжжя, а також до суду апеляційної інстанції: Апеляційного суду Донецької області (м.Маріуполя) та Донецького апеляційного суду та до суду касаційної інстанції із позовними заявами щодо визнання саме спірної довіреності №6588 недійсною.

Таким чином, протягом 2011-2018 рр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже 16 разів намагались визнати довіреність №6588 недійсною у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, однак кожного разу їм було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В свою чергу вважає, що така процесуальна поведінка сторони, що характеризується надмірною процесуальною активністю особи, повторними зверненнями до суду з тотожними або аналогічними позовами з метою переслідування процесуального опонента (в даному випадку третьої особи, тобто особи, яка посвідчувала спірну довіреність), надокучання йому та спричинення йому фінансових витрат, свідчить про зловживання позивачем процесуальними правом на позов.

Зловживання правом на позов, становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого уся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна відокремити подання завідомо безпідставних позовів або скарг та позовів, що мають штучний характер.

З огляду на вказане, вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 допустили зловживання процесуальними правами, оскільки надав до суду завідомо безпідставний позов.

08.02.2019 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588 на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України в якому зазначено наступне.

Відповідно до відомостей, які містяться на «Офіційному сайті судової влади» позивач ОСОБА_1 , а також її представник за довіреністю (відповідач по справі) ОСОБА_3 звертались до Приморського районного суду м.Маріуполя, Жовтневого районного суду м.Маріуполя, Хортицького районного суду м.Запоріжжя, а також до суду апеляційної інстанції: Апеляційного суду Донецької області (м.Маріуполя) та Донецького апеляційного суду та до суду касаційної інстанції із позовними заявами щодо визнання саме спірної довіреності №6588 недійсною.

Таким чином, протягом 2011-2018 рр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже 16 разів намагались визнати довіреність №6588 недійсною у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, однак кожного разу їм було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Згідно правової позиції Верховного Суду України відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, провадження у цивільній справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

За змістом п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішення спору.

Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 року по справі №266/1059/13-ц, зауважив, що обґрунтування тих же самих вимог в іншому спорі іншими доказами є безпідставними та необгрунтованими, оскільки до підстави позову не можуть входити обставини, що виступають доказами у справі, оскільки з ними закон не пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав і обов`язків. Вказані обставини лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів.

Таким чином у справі є однакові сторони: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Танаджи Г.Г.

Підстави по яких оскаржується довіреність №6588 є також однаковими, а саме: довіреності від 04.09.2002 року №6588 від імені ОСОБА_1 на представництво її інтересів ОСОБА_3 просить визнати недійсною з моменту її оформлення та реєстрації, оскільки ОСОБА_1 не підписувала довіреність та перебувала за кордоном.

Як зазначалась раніше, у кожному з 16 рішень, які ухвалили суди першої, апеляційної та касаційної інстанції було відмовлено у визнанні довіреності №6588 від 04.09.2002 року від імені ОСОБА_1 на представництв її інтересів ОСОБА_3 недійсною, що в свою чергу свідчить про те, що на теперішній час по вказаній справі, маються чисельні рішення суду, які набрали законної сили.

Отже, просив закрити провадження по справі №263/15597/18 в частині оскарження довіреності №6588 від 04.09.2002 року на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12.03.2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ковтуненко В.О. передано на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду питання про відвід.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.03.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ковтуненко В.О., відмовлено.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.04.2019 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, відмовлено та цього ж дня підготовче провадження у даній справі закрито, а цивільну справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.05.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ковтуненко В.О., відмовлено.

11.05.2019 року між адвокатом Царьовою О ОСОБА_6 С ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги.

Ухвалою суду Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.05.2019 року заяву про самовідвід судді Ковтуненко В.О. задоволено, а справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа визначена до розгляду судді Киян Д.В.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.06.2019 року цивільну справу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Ухвалою колегії суддів від 25.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.07.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з протоколом розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді вказана справа визначена до розгляду судді Папаценко П.І.

Ухвалою судді від 07.08.2019 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 263/15597/18, розпочато судовий розгляд справи по суті.

28.10.2019 року на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшли клопотання про закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України та зловживання процесуальними правами позивача по справі, в обґрунтування яких зазначила.

Вважає за важливе, звернути увагу, що заявляючи вимогу про визнання довіреності №6588 недійсною позивач ОСОБА_1 посилалась на її відсутність в момент складання довіреності її волевиявленню. Самі такі підстави щодо оскарження довіреності №6588 від 04.09.2002 року зазначені у позові, який на теперішній час розглядається у справі №263/15597/18.

Постановою Верховного суду від 20.06.2018 року по справі №266/1059/13-ц, провадження №61-29338св18 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м.Маріуполя від 10.12.2013 року та ухвалу Донецького апеляційного суду Донецької області від 28.01.2014 року, залишено без змін.

Також, просила звернути увагу, що ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя

Донецької області від 10.12.2013 року, залишено без змін, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28.01.2014 року, провадження у справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України 2004 року.

На підготовчому засіданні було подано представником ОСОБА_4 адвокатом Басівським В.О. кілька клопотань, у тому числі про закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України та клопотання про зловживання процесуальними правами позивача по справі, в частині оскарження довіреності №6588, які не були розглянуті. Оскільки на теперішній час триває стадія розгляду справи та відповідно можуть бути розглянуті заяви та клопотання, які були заявлені у підготовчому засіданні.

26.11.2019 року на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшло доповнення до клопотань про зловживання процесуальними правами позивача по справі та закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588 та клопотання від 28.10.2019 року, в яких зазначено наступне.

Зазначені клопотання аргументовані, в тому числі обставинами, що ОСОБА_1 вже неодноразово зверталась до суду з вимогою щодо оскарження довіреності №6588. Підстави оскарження довіреності, як раніше так і на теперішній час однакові: посилалась на відсутність ОСОБА_1 в момент складання довіреності, її закордонний паспорт; висновки почеркознавчої експертизи від 06.09.2013 року та не відповідність довіреності волевиявленню ОСОБА_1 .

Саме такі підстави щодо оскарження довіреності №6588 від 04.09.2002 року були предметом розгляду раніше та по цим підставам вже ухвалені рішення та на теперішній час зазначені у даному позові.

На підставі чого, просить розглянути дані клопотання та винести відповідні ухвали.

12.12.2019 року на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне.

До позовної заяви у якості доказу ОСОБА_1 надано копію висновку експерта №588 від 06.09.2013 року Головного управління МВС України в Донецькій області науково-дослідного експертно-криміналістичного центру сектору технічної експертизи документів і почеркознавчої експертизи, який проводився в рамках цивільної справи №266/1059/13-ц Приморського районного суду м.Маріуполя за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_8 , приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г. про визнання довіреностей недійсними. По справі №266/1059/13-ц вже було ухвалено рішення першої, апеляційної та касаційної інстанцій, копії яких були надані клопотаннями до матеріалів справи №263/15597/18.

Враховуючи викладене, вважає, що висновок почеркознавчої експертизи на який посилається позивач, вже був вивчений судом та з урахуванням вказаного доказу вже було прийнято рішення та у відповідності до ст..89 ЦПК України в рамках справи №266/1059/13-ц судами вже надано оцінку вказаному висновку експерта, оскільки суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Однак, ОСОБА_1 не погоджується з прийнятими раніше рішеннями, якими довіреність №6588 не було визнано недійсною та повторно звертається до суду з доказом, оцінка якому вже була надана попередніми судами, для здійснення в рамках справи №263/15597/18 нової оцінки, переоцінки вже дослідженого доказу.

В рамках справи №263/15106/17, яка розглядалась Жовтневим районним судом м.Маріуполя та Донецьким апеляційним судом у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ також розглядались тотожні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про визнання довіреності №6588 від 04.09.2002 року недійсною та договору оренди з ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд встановив: відсутність оригіналу довіреностей №6588 від 04.09.2002 року, що виключає перевірку копії на її відповідність (автентичність) оригіналу; висновок почеркознавчої експертизи №588 від 06.09.2013 року проведений по іншій цивільній справі не може вважатись належним та допустим доказом по справі; поза увагою залишилось питання фізичної наявності договору оренди нежилих приміщень, на чому ґрунтується порушення майнових прав, а також питання: чи дійсно був реалізований договір оренди фактичним переданням у користування об`єкту нерухомості.., які негативні наслідки для неї потягнуло укладання її батьком… угоди оренди на базі оспорюваної довіреності»; ОСОБА_1 впродовж 15 років не ставила питання про недійсність укладеної її батьком угоди (договору оренди).

Додатково просила суд повторно звернути увагу на відсутність оригіналу довіреності №6588 від 04.09.2002 року про який зазначено було в рамках цивільної справи №263/15106/17.

У судове засідання представник третьої особи не з`явилась, при цьому надала суду заяву в якій підтримала заявлені клопотання, наполягала на їх задоволенні з підстав зазначених у клопотаннях, дане питання просила розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив відмовити у задоволенні клопотань адвоката Царьової О.С. так як є постанова Апеляційного суду Донецької області з приводу цього питання, дані клопотання просив розглянути у його відсутність.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду до суду не надійшло. Від позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.12.2013 року у цивільній справі №266/1059/13-ц клопотання представника третьої особи ОСОБА_8 ОСОБА_9 , задоволено. Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_8 , приватний нотаріус Танаджи Г.Г. про визнання довіреностей недійсними, закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 28.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено та вирішено ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2013 року залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвала Приморського районного суду м.Маріуполя набрала законної сили 28 січня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.04.2018 року у цивільній справі №263/15106/17 визнано недійсною довіреність від 04.09.2002 року серії ВАА №798884, посвідчену приватним нотаріусом Маріупольської міської нотаріальної контори Танаджи Г.Г., за реєстром 6588, з дня її оформлення.

Постановою Донецького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 31.10.2018 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Танаджи Г.Г. задоволено. Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Танаджи Г.Г. Басівського В.О. задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.04.2018 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності №6588 від 04.09.2002 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольської міської нотаріальної контори Танаджи Г.Г., відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року залишено без змін. Дана ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття.

Як вбачається зі змісту позовних вимог у даній справі (№ 263/15597/18), і цивільних справах (№266/1059/13-ц, №263/15106/17) за результатами розгляду яких винесено ухвалу, постанову, сторони у спорі є різні, лише у двох справах виник спір між особами, що наявні у даній справі, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , тобто відсутня умова тотожності сторін, що унеможливлює закриття провадження у справі, тому в задоволенні клопотання представників третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України слід відмовити.

Що стосується клопотань представників третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про зловживання процесуальними правами позивача по справі, то клопотання в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Зі ст.44 ЦПК України вбачається, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Виходячи з викладеного, судом не встановлено зловживання відповідача ОСОБА_3 правами позивача ОСОБА_1 , оскільки саме ОСОБА_1 зверталася до судів з позовними вимогами про визнання довіреності недійсною, а належних доказів про звернення саме ОСОБА_3 до судів з приводу спірних правовідносин, суду не надано.

Керуючись ст.ст. 44, 255, 259-261, 353, 354, 454 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотань представників третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про закриття провадження у справі, в частині оскарження довіреності №6588, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України та про зловживання процесуальними правами позивача по справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: П.І.Папаценко