Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 641/8309/19

провадження № 61-10107ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 грудня 2015 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1149, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище - ОСОБА_1 . Визначено місцем проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_6 , оскаржив його в апеляційному порядку. Крім того, представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у вищевказаній справі до набрання законної сили рішення в іншій цивільній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про повернення незаконно утримуваної дитини до місця постійного проживання.

10 липня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції, з порушенням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України та з неправильним застосуванням норм Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 28 жовтня 1980 року, формально вирішив питання про зупинення провадження у справі та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для такого зупинення, не врахувавши, що таке зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує право позивача на розумні строки її розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року.

Витребувати зКомінтернівського районного суду м. Харкова вищевказану цивільну справу (№ 641/8309/19).

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 серпня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець