Справа №521/127/19
Провадження №2/521/297/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

20 липня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за час користування предметом лізингу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» про повернення безпідставно набутого майна та стягнення трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину, в обґрунтування якого вказувало на те, що 14 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір Фінансового лізингу № 00009520, за яким позивач зобов`язався передати відповідачеві транспортний засіб Аudі А6 2.8 FSІ, рік випуску - 2013, шасі № НОМЕР_1 , номер двигуна - НОМЕР_2 . 27 лютого 2014 року позивач виконав свої зобов`язання за договором, передавши відповідачеві об`єкт лізингу, що підтверджується актом прийому-передачі до договору фінансового лізингу № 00009520 від 14 лютого 2018 року. Вартість об`єкту лізингу на момент його передачі відповідачеві становила еквівалент у гривні 59 568,00 доларів США. Пунктом 6.1. загальних умов до договору було передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати на користь лізингодавця лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору утворилася заборгованість і, як наслідок, позивач розірвав договір лізингу, внаслідок чого, ОСОБА_1 був зобов`язаний повернути об`єкт лізингу відповідно до пункту 12.9 загальних умов до договору лізингу, яким передбачено, що у разі дострокового припинення договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідач зобов`язувався повернути об`єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Відповідачем дане зобов`язання виконане не було. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо повернення позивачеві об`єкта лізингу. 30 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 890, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути транспортний засіб Audi А6 2.8 FSI, рік випуску - 2013 , шасі № НОМЕР_1 , номер двигуна - НОМЕР_2 Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». 12 жовтня 2015 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження № 49010850 про повернення об`єкта лізингу. 11 лютого 2016 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна щодо об`єкта лізингу та повернуто його позивачеві. За результатами оцінки транспортного засобу Audi А6 2.8 FSI, рік випуску - 2013, шасі № НОМЕР_1 , номер двигуна - НОМЕР_2 , здійсненої 25 лютого 2016 року, вартість об`єкта лізингу на момент його повернення лізингодавцю становила гривневий еквівалент 42 721,32 доларів, що підтверджується копією звіту про оцінку транспортного засобу № 63 від 25.02.2016р., складеного ФОП ОСОБА_2 , тобто вартість об`єкта лізингу за час його використання відповідачем знизилася на гривневий еквівалент 16 846,68 доларів США.

Також, внаслідок невиконання відповідачем свої зобов`язань за договором позивач був змушений звернутися до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізингу. Відповідач, у свою чергу, звернувся з позовною заявою про визнання договору фінансового лізингу № 00009520 від 14 лютого 2014 року недійсним. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017р., яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні первісної позовної заяви ТОВ «Порше Лізинг Україна», задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень, наведеної вище статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що у даній ситуації лізингоодержувач мав би повернути об`єкт лізингу у тому ж стані, в якому він його отримав 14 лютого 2014 року, з відповідними якісними характеристиками, що обумовлювали його первинну вартість за договором. Водночас, саме погіршення відповідних якісних характеристик об`єкту лізингу обумовило зменшення його вартості на момент повернення у володіння лізингодавця. Тобто, повернення в натурі обумовлює також повернення індивідуально-визначеного майна з відповідними якісними характеристиками на тому ж рівні, що і на момент отримання. У даному випадку, коли неможливе повноцінне повернення в натурі майна з належними якісними характеристиками мають застосуватися положення абзацу другого частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України щодо відшкодування вартості погіршень об`єкта лізингу.

На підставі зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача відшкодування зміни вартості об`єкта лізингу у гривневому еквіваленті 18421,23 дол. США, що становить 468337,70 грн. а також судові витрати.

В подальшому позивач змінив підставу своїх позовних вимог та вказував на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору, задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 00009520 від 14.02.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені на виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00009520 від 14.02.2014 року, в розмірі 531857 грн. 04 коп. Враховуючи той факт, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» було повернуто предмет недійсного договору фінансового лізингу № 00009520 від 14.02.2014 року, а ОСОБА_1 отримано грошові кошти, сплачені на виконання умов вищевказаного договору, вищевказане рішення по справі №521/19896/15-ц є таким, що фактично виконане сторонами.

Недійсність договору фінансового лізингу № 00009520 від 14.02.2014 року призвела до того, що ОСОБА_1 в період між 27.02.2014 року (акт прийому-передачі об`єкта лізингу від TOB «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 ) до моменту його вилучення у ОСОБА_1 06.01.2016 року користувався предметом лізингу без достатньої правової підстави та за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу.

Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача 616620,73 грн., які останній зберіг у себе за рахунок власника предмета лізингу за весь час користування предметом лізингу.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про повернення безпідставно набутого майна, в якому вказував на те, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» вже отримало задоволення своїх грошових вимог шляхом їх фактичного взаємозаліку з вимогами ОСОБА_1 на підставі рішення суду про визнання недійсним договору фінансового лізингу та застосування наслідків його недійсності, яке було прийнято у іншій справі між тими ж самими сторонами, за рахунок раніше сплачених ОСОБА_1 лізингових платежів у сукупності з вартістю предмета лізингу, визначеною за середньою ринковою пропозицією станом на день розгляду справи. Отже, реального поновлення попереднього становища сторін не відбулося, натомість «збільшення» майна спостерігається у ТОВ «Порше Лізинг Україна» за рахунок коштів (витрат) ОСОБА_1 , сплачених (понесених) ним за недійсним договором лізингу в еквіваленті 18 123, 11 доларів США, як недоотриману суму повернення виконання за недійсним договором фінансового лізингу. Зазначена сума є різницею між первісною вартістю транспортного засобу (59 568, 00 доларів США) та майном, отриманим ТОВ «Порше Лізинг Україна» понад цю вартість транспортного засобу у вигляді сплачених ОСОБА_1 платежів за недійсним договором лізингу (53 832, 29 доларів США) та дійсної ринкової вартості транспортного засобу на час його повернення (42 705, 63 доларів США), зменшену на вже отриману ОСОБА_1 суму стягнення за курсом НБУ на день фактичної оплати - 03.12.2018 р. (18 846, 81 доларів США).

За таких обставин, зазначена сума вважається набутою або збереженою ТОВ «Порше Лізинг Україна» за рахунок ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, отже підлягає поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Крім цього, на думку ОСОБА_1 , з ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню 3 % річних на всю суму невиконаного грошового зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів ОСОБА_1 (36 985, 61 доларів США) на підставі статті 625 ЦК України. 3% річних підлягають стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» від дня, коли останній дізнався або повинен був дізнатися про нікчемність договору фінансового лізингу, тобто від дня його укладання, однак, керуючись принципом розумності, розрахунковим періодом визначаємо проміжок часу від дня визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу до дня фактичної оплати ТОВ «Порше Лізинг Україна» суми стягнення, визначеної рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 р. у справі № 521/19896/15, тобто з 25.02.2016р. до 03.12.2018р., що складає 1012 календарних днів прострочення. Таким чином, 3% річних складають 3 075, 09 доларів США, що у гривні дорівнює 82 504, 66 грн за курсом НБУ на день подання зустрічного позову (36 969, 92 доларів США х 1012 день х 3% річних : 100 : 365).

Посилаючись на викладене, просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті 18123,11 доларів США, що становить 486 243,04 грн. за офіційним курсом НБУ на день подання зустрічного позову, а також 3% річних у розмірі 82 504,66 грн.

В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» підтримав свої змінені позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував.

Представник ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.02.2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ОСОБА_1 письмовий без нотаріального посвідчення договір про фінансовий лізинг № 00009520, відповідно до якого товариство зобов`язалося передати у розпорядження ОСОБА_1 об`єкт лізингу - транспортний засіб типу Audi A6, 2,8 FSI (150 kWt), 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 вартістю 59568,00 доларів США, а відповідач зобов`язався у строк 60 місяців сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною, визначеною ТОВ «Порше Лізинг Україна».

В договорі фінансового лізингу сторони погодили, що розмір лізингового платежу становить 1095,28 дол.США.

На виконання умов зазначеного договору ОСОБА_1 сплатив 257 299,67 гривень (еквівалент 26 805,60 доларів США), а ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало йому автомобіль згідно з актом прийому-передачі від 27.02.2014р. (а.с. 27)

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору про фінансовий лізинг утворилася заборгованість та ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси із відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг № 00009520, укладеного 14.02.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017р., яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 14.11.2018р., у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00009520 від 14.02.2014 року відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору задоволено; визнано недійсним договір фінансового лізингу № 00009520 від 14.02.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти сплачені на виконання умов договору про фінансовий лізинг №00009520 від 14.02.2014 року в розмірі 531857 гривень 04 копійки.

Цим рішенням встановлено, що 30 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис нотаріуса, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль Audi A6, 2,8 FSI (150 kWt), 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_5 . Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби від 12.10.2015 року відкрито виконавче провадження, а 06.01.2016 року у ОСОБА_1 вилучено автомобіль та доставлено на зберігання на спец-майданчик.

Судом також було встановлено, що відповідно до п. 6.1 Договору про фінансовий лізинг щомісячний лізинговий платіж, окрім частини вартості об`єкта лізингу, комісії, покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, інші витрати та платіжні зобов`язання, включає в себе проценти. Згідно договору процентна ставка є змінною і визначається на основі змінної процентної ставки у розмірі тримісячної ставки LIBOR для доларів США/EURIBOR для Євро (відповідно до умов Контракту). Передбачено, що у випадку, якщо тримісячна ставка LIBOR для доларів США/EURIBOR для Євро зміниться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою доставки Об`єкта лізингу більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку, після відповідного календарного кварталу, що не відповідає положенням ч.ч.4, 5 та 6 ст. 1056-1 ЦК України, які суд застосував за аналогією закону, оскільки цей порядок не дозволяє точно визначити розмір процентної ставки на будь-який момент протягом строку дії кредитного договору, договір не містить посилань на джерело інформації, яка б підтверджувала ту чи іншу ставку LIBOR на певний період та у договорі не зазначено максимального розміру збільшення процентної ставки.

Таким чином, враховуючи що правовідносини полягали у користуванні транспортним засобом, який свою чергу підлягає фізичному зносу та знеціненню, повертаючи сторони у первісний стан має бути врахована сума, на яку транспортний засіб було знецінено за час перебування у користуванні.

Матеріалами справи підтверджується, що вартість транспортного засобу станом на момент укладення договору складала еквівалент 59568 доларів США. ОСОБА_1 було сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» грошові кошти що в цілому складають еквівалент 53 832,29 доларів США. Оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» не була надана інформація щодо реалізації транспортного засобу, який був об`єктом договору лізингу, укладеного між ТОВ та ОСОБА_1 із зазначенням ринкової вартості цього транспортного засобу, суд визначив ціну транспортного засобу із публічно доступних джерел, згідно з якими середня ринкова пропозиція щодо купівлі аналогічного транспортного засобу станом на сьогоднішній день складає - 25 500 доларів США. Таким чином ТОВ «Порше Лізинг Україна» внаслідок повернення транспортного засобу в цілому отримали грошову суму еквівалентну 79 332,29 доларів США, що складається із вартості транспортного засобу (25500,00 дол. США) та грошових коштів фактично сплачених ОСОБА_1 (53832,29 дол. США). Отже з урахуванням того, що вартість транспортного засобу станом на момент придбання складала еквівалент 59568,00 доларів США, грошові кошти, отримані ТОВ «Порше Лізинг Україна» понад вартості транспортного засобу, складає еквівалент 19 764,29 доларів США у гривневому еквіваленті на час ухвалення рішення.

Оскільки договір визнаний недійсним, суд прийшов до висновку щодо стягнення з відповідача грошової суми у розмірі - 531 857 гривень 04 копійки - гривневий еквівалент 19 764,29 доларів США.

У відповідності до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.ст.1212-1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

На думку представника ТОВ «Порше Лізинг Україна», відповідач безпідставно у період з 27.02.2014р. (дата передання об`єкту лізингу) по 06.01.2016р. (дата вилучення, зазначена у рішенні суду від 27.11.2017р.) безпідставно користувався об`єктом лізину та за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти в сумі 616620,73грн. (1095,28дол.США, еквівалент 28028,21грн. по курсу НБУ (25,59грн. за 1 дол.США станом на 07.08.2019р.) х 22 місяці = 616620,73грн.), які мав сплатити за весь час користування предметом лізингу.

Суд не погоджується з такими твердженнями представника ТОВ «Порше Лізинг Україна) з огляду на наступне.

Згідно додатку до договору про фінансовий лізинг №00009520 від 14.02.2014р., укладеного між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 (графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), лізинговий платіж включає в себе відшкодування частини вартості об`єкту лізингу; проценти та комісії, що підтвердив в судовому засіданні і представник ТОВ «Порше Лізинг Україна». Також представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» підтвердив, що суму безпідставно збережених коштів він вираховував виходячи з розміру лізингового платежу.

Як вбачається з графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину договору про фінансовий лізинг, суми, з яких складається лізинговий платіж, постійно змінюються. Відповідно до п.6.18 Умов договору, сторони погоджуються, що у випадку розірвання Контракту / відмови від контракту за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п.12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що курс долара США за період з 27.02.2014р. по 06.01.2016р. також змінювався з 9,51 грн. за 1 дол.США по 23,78 грн. за 1 дол.США, а тому твердження представника позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів по курсу НБУ станом на 07.08.2019р. - 25,59грн. за 1 дол.США, що складає 616620,73 грн. не заслуговують на увагу.

Крім того, за вказаний представником позивача період відповідачем частково сплачувалися лізингові платежі, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 19.01.2016р., про який зазначено в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017р.

Таким чином, враховуючи висновки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017р., якими договір фінансового лізингу від 14.02.2014р. було визнано недійсним, в тому числі з посиланням на невідповідність умов нарахування процентів діючому законодавству, та розрахунками, викладеними в цьому рішенні, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у відповідності до ст.1212 Цивільного кодексу України.

В зустрічному позові представник відповідача посилається на те, що дійсна ринкова вартість предмету лізингу на момент його повернення ТОВ «Порше Лізинг Україна» склала 1 162 447, 21 грн, що еквівалентно 42 705, 63 дол.США, яку було визначено за результатами проведення незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, слідуючи встановленим методиці та процедурам, з оглядом транспортного засобу, про що 25 лютого 2016 року оцінювачем було складено звіт № 63 про оцінку транспортного засобу, який наявний в матеріалах справи у додатках до позову ТОВ «Порше Лізинг Україна». Тобто, реальна вартість автомобіля істотно відрізняється від середньої вартості його аналогів, якою був вимушений керуватися суд під час визначення суми, та яку належить стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 реального поновлення попереднього становища сторін не відбулося, натомість «збільшення» майна спостерігається у ТОВ «Порше Лізинг Україна» за рахунок коштів (витрат) ОСОБА_1 , сплачених (понесених) ним за недійсним договором лізингу в еквіваленті 18 123, 11 доларів США як недоотриману суму повернення виконання за недійсним договором фінансового лізингу. Зазначена сума є різницею між первісною вартістю транспортного засобу (59 568, 00 доларів США) та майном, отриманим ТОВ «Порше Лізинг Україна» понад цю вартість транспортного засобу у вигляді сплачених ОСОБА_1 платежів за недійсним договором лізингу (53 832, 29 доларів США) та дійсної ринкової вартості транспортного засобу на час його повернення (42 705, 63 доларів США), зменшену на вже отриману ОСОБА_1 суму стягнення за курсом НБУ на день фактичної оплати - 03.12.2018 р. (18 846, 81 доларів США).

За таких обставин, на думку відповідача, зазначена сума вважається набутою або збереженою ТОВ «Порше Лізинг Україна» за рахунок ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, отже підлягає поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Суд не може погодитися з такими вимогами, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017р., яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для справи, встановлено ринкову вартість автомобіля, який був об`єктом договору про фінансовий лізинг, та яка становить 25500 дол.США, а отже посилання представника ОСОБА_1 на звіт про оцінку транспортного засобу №63 від 25.02.2016р., складеного ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якого вартість вказаного автомобіля складає 42 721,32 доларів, є безпідставною, оскільки ці вимоги фактично зводяться до перегляду зазначеного рішення.

Крім того, згідно матеріалів справи об`єкт лізину було повернуто 06.01.2016р., а звіт складено 25.02.2016р.

Що стосується стягнення з ТОВ «Проше Лізинг Україна» 3% річних на всю суму невиконаного грошового зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів ОСОБА_1 в сумі 3075,09дол.США, що еквівалентно 82504,66грн. від дня визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу до дня фактичної оплати ТОВ «Порше Лізинг Україна» суми стягнення, визначеної рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 р. у справі № 521/19896/15, тобто з 25.02.2016р. до 03.12.2018р. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача 36969,92 дол.США - це сума, яка складається з недоотриманої суми повернення виконання за недійсним договором фінансового лізингу в розмірі 18 123, 11 доларів США та суми в розмірі 18846,81 дол.США, яка отримана за рішенням суду від 27.11.2017р. Саме від цієї суми вираховано 3% річних за період з 25.02.2016р. до 03.12.2018р. (1012 днів), що складає 3075,09дол.США, що еквівалентно 82504,66грн.

Як вже вище зазначалося, судом не береться до уваги звіт про оцінку транспортного засобу №63 від 25.02.2016р., складений ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якого вартість вказаного автомобіля складає 42 721,32 дол.США та на підставі якого представником ОСОБА_1 проведено розрахунок недоотриманої суми повернення виконання за недійсним договором фінансового лізингу.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 625, 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст.ст. 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за час користування предметом лізингу - залишити без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» про повернення безпідставно набутого майна та стягнення трьох процентів річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням ч.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 липня 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН