№ 207/3717/19
№ 2/207/504/20
28 квітня 2020 року м. Кам`янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Юрченко І.М.
при секретарі: Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2006 року є зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 , квартира є неприватизованою. Квартира надавалася на їхню сім`ю, яка складалася з трьох осіб: його, відповідача та їхнього сина, відповідач оформила особовий рахунок на себе.
Також, крім нього в квартирі зареєстровані: колишня дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їхній син - ОСОБА_4 , 2003 року народження.
З відповідачем в 2009 році розірвали шлюб, з того часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства, відповідач забрала сина, особисті речі та виїхала на постійне місце проживання до своєї матері до Російської Федерації, точна адреса йому невідома.
З 2009 року квартирою не цікавиться, не утримує її в належному стані, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає.
З 2009 року саме він виконує обов`язки по матеріальному утриманню квартири у гуртожитку в повному обсязі.
При розірванні шлюбу в 2009 році він та відповідач вирішили, що син буде проживати разом з матір`ю, тому спорів щодо визначення місця проживання дитини у них не було.
Реєстрація відповідача та неповнолітнього сина за вказаною вище адресою є перешкодою у вільному використанні квартири, саме він самостійно несе витрати по її утриманню, відповідач в матеріальному забезпеченні квартири (ремонтні роботи) не бере участі. Комунальні послуги за водопостачання, газопостачання, ремонтні роботи на сьогоднішній день є завеликими, а тому йому важко самостійно сплачувати їх в повному обсязі.
На підставі зазначеного позивач просив: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 не проживають з ним у квартирі АДРЕСА_2 (одинадцяти) років, тому вважає, що вони втратили право користування зазначеною квартирою. Понесені судові витрати просив суд залишити за собою, про що надав суду відповідну заяву.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_3 . Вона мешкає з позивачем в одному будинку, на одному поверсі, їхні квартири знаходяться одна навпроти одної. Сусідка ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 виїхала з квартири АДРЕСА_4 (десять) 11 (одинадцять) років тому і більше не поверталася. У квартирі Завгороднього ОСОБА_6 вона інколи буває в гостях і їй відомо, що ні речей ОСОБА_3 , ні речей ОСОБА_4 в квартирі позивача немає. Також їй відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули квартиру добровільно, ніхто їх не виганяв, і за всі ці роки вони жодного разу в квартиру не приїжджали.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з позивачем він мешкає в одному будинку, на одному поверсі, є його сусідом. В кімнаті №3 секції АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 він мешкає з 1997 року. Приблизно в 2006-2007 роках в кімнату АДРЕСА_1 посилилася родина ОСОБА_1 : чоловік, дружина та син. Приблизно в 2009 році дружина з сином виїхали з квартири та вже років 10 (десять) 11 (одинадцять) він їх не бачив, жодного разу вони в квартиру ОСОБА_1 не приїжджали. Коли він бував у квартирі позивача в гостях, не бачив особистих речей колишньої дружини позивача та його сина. Йому відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добровільно вирішили виїхати з квартири позивача.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справ без участі їхнього представника та висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.03.2020 року № 12 вих-20/154.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Заслухавши позивача та свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до довідки № 8271 від 07.11.2016 року виданої ТОВ «Абонент XXI» в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , 1980 р.н., її чоловік ОСОБА_1 1974 р.н. та їх син ОСОБА_4 , 2003 р.н. (ар.с.8).
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 29.11.2019 року (ар.с.17).
Відповідно до акту про не проживання від 21.08.2019 року, виданого КП КМР «УКОЖФ» відповідач ОСОБА_3 , 1980 р.н., та її син ОСОБА_4 , 2003 р.н. за адресою: АДРЕСА_9 , не проживають більше 10 (десяти) років (ар.с.39).
Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_3 в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_9 з 2009 року не встановлено.
За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, в квартирі зареєстрований неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого позивач також просить визнати таким, що втратив право на користування квартирою.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.03.2020 року № 12 вих-20/154, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає не доцільно визнати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_9 ( АДРЕСА_10 .с.35).
Частинами 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечує право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе.
Реєстрація неповнолітнього ОСОБА_4 була вчинена за згодою всіх членів сім`ї, і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своєї дитини за місцем реєстрації - у дитячих садочках, школах, лікарнях, тощо.
Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
В судовому засіданні не було встановлено наявність у відповідача ОСОБА_3 іншого свого житла, іншого постійного місця проживання, в зв`язку із чим не доведено наявність можливості у відповідача забезпечити реєстрацію своєї неповнолітньої дитини на теперішній час, а тому, в разі зняття дитини з реєстраційного обліку в квартирі тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини.
За вказаних обставин вимоги про визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за даних конкретних обставин суперечать інтересам неповнолітньої дитини, а тому, суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача в цій частині.
Таким чином, це доводить те, що питання про визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням не можливе в силу вищевикладених обставин і задоволенню не може підлягати.
Отже, за таких обставин суд вважає, що позові вимоги в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають.
Від стягнення з відповідача судових витрат позивач відмовився, а отже вони залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, 2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору при пред`явленні позову до суду у розмірі 768,40 грн. - залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 04 травня 2020 року
Суддя І.М. Юрченко