16 липня 2020 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису в актовому записі про батька,
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення запису в актовому записі про батька.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому 09 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції у Луганській області, 20 березня 2015 шлюб розірвано рішенням Лисичанського міського суду. ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син ОСОБА_3 . Вагітність у дружини настала до укладення шлюбу, але позивач вважав, що дитина його. Він виховував дитину, відносився до дитини, як батько. З літа 2014 року сторони мешкають окремо. Дитина знаходиться з матір`ю. Після розірвання шлюбу стало питання про участь позивача у вихованні дитини, проти чого відповідачка заперечувала. В цей час вона заявила позивачу, що дитина народжена не від нього і він не є біологічним батьком дитини.
На підставі викладеного, просив суд виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Брянка Луганської області, як батька із актового запису № 19 від 11 січня 2012 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в книзі реєстрації актів про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області.
Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
26.02.2020 року ухвалою суду було прийнято до провадження цивільну справу № 415/5320/18 та призначено її до розгляду.
27.04.2020 року від представника позивача ОСОБА_4 , надійшло письмове клопотання, в якому просила справу розглядати за її відсутності та за відсутності позивача.
Доводи особи, яка подала позов
Позовна заява мотивована тим, що у позивача виникли сумніви щодо свого батьківства.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду клопотань про відкладення розгляд справи не надав.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без участі позивача та його представника, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, на адресу суду клопотань про відкладення розгляд справи або відзиву на позовну заяву не надала.
Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, на адресу суду клопотань про відкладення розгляд справи або відзиву на позовну заяву не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.01.2012 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис №19. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матірю ОСОБА_2 .
Згідно з заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області №415/789/15-ц, №2/415/703/15 від 20.03.2015, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.
Згідно з висновком експертаизи № 825 від 16.10.2019, проведеної у відділенні судово-медичної генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.
Мотивувальна частина
Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорене як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. 122,124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. 126, 127 СК України).
Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народила сина ОСОБА_3 , батьком якого в актовому записі про народження дитини № 19 від 11 січня 2012 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області був записаний ОСОБА_1 (а.с.7), з яким на момент народження дитини ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю.
ОСОБА_1 не визнає батьківство по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В межах розгляду даної справи, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 26 липня 2019 року було призначено судово-генетичну експертизу.
Згідно з висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 825 від 16 жовтня 2019 року, який складеного експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Івашиною О.Х., порівняльним молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 складає величину не менше ніж 99,9999% і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, таким чином біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 доведено (а.с.37-39).
Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, посилання позивача, що він не є біологічним батьком сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є безпідставними, оскільки висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 825 від 16 жовтня 2019 року стверджується протилежне. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач є біологічним батьком ОСОБА_3 , 2012 року народження, з матір`ю якого він перебував у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини.
З огляду на викладене, суд вважає що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.
Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.02.2018 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, а також те що відповідно до ст. 141 ЦПК України, п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що судові витрати слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису в актовому записі про батька, відмовити в повному обсязі.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в Луганському апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер невідомий.
СУДДЯ Ю. О. КАЛМИКОВА