Справа № 444/659/20
Провадження № 2/444/600/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: ОСОБА_2 про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить визнати за нею в порядку спадкування після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку померла мала право відповідно до довідки Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 26.02.2020 року № 410.

Обгрунтовує свої позовні вимоги наступним.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Річківської сільської ради, про те, що станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були: 1. ОСОБА_4 - голова двору (помер); 2. ОСОБА_3 - дружина (померла); 3. ОСОБА_2 - дочка.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 30.10.2018 року №33 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору по АДРЕСА_1 вирішено розділити колгоспний двір по АДРЕСА_1 в рівних частинах:1/3 частина за гр. ОСОБА_4 (померлим);1/3 частина за гр. ОСОБА_3 ; 1/3 частина за гр. ОСОБА_2 .

Зазначає, що її батько ОСОБА_4 , 1934 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і вона 06.08.2019 року отримала свідоцтво про право наспадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказує, що сестра ОСОБА_2 має право на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , проте на даний час жодним чином своє право не реалізовує.

Зазначає, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 78років.

Вказує, що вона, в межах встановленого строку, звернулася до Рава- Руської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і отримала постанову від 14.01.2020 року про відмову, а саме в такій відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 з причини, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав: спадкоємцем недотримано п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №45 від 15.06.1962року, її мамою є ОСОБА_3 .

Відповідно до технічного паспорта від 13.05.2019 року виданого Червоноградським БТІ на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 площа становить 83.7 кв.м., житлова площа становить 59.5 кв.м.

Відповідно до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (житловий будинок АДРЕСА_1 ), інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 321391 гривень. (1/3 частина =107130, 33гривень).

У зв`язку із вищенаведеним, просить задоволити позов.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Клопотань не надходило.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані позивачкою та представником відповідача заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Шабельня Жовківського району Львівської області; 04 жовтня 1980 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 ; зареєстроване місце проживання із 29.04.1985 року за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується копією її паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

Із копії свідоцтва про народження позивачки Серія НОМЕР_2 вбачається, що її матір`ю записано ОСОБА_3 .

Позивачка 04.10.1980 року одружилася із гр. ОСОБА_6 . У зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що стверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 .

Мама позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .

Із копії довідки Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області №1260 від 01 серпня 2019 року вбачається, що заповіт від імені померлої ОСОБА_3 в Річківській сільській раді не складався і не посвідчувався.

Із копії довідки Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області №1261 від 01 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 30.10.2018 року №33 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 », таким вирішено розділити колгоспний двір по АДРЕСА_1 в рівних частинах:1/3 частина за гр. ОСОБА_4 (померлим);1/3 частина за ОСОБА_3 ; 1/3 частина за гр. ОСОБА_2 .

Із копії довідки Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 01.08.2019 року № 1259 вбачається, що відомості в Річківській сільській раді про будинок АДРЕСА_1 щодо перебування в арешті, під забороною та в заставі відсутні.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будигку АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, від 26.02.2020 року № 410 вбачається, що станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були:

1. ОСОБА_4 - голова двору (помер);

2. ОСОБА_3 - дружина (померла);

3. ОСОБА_2 - дочка.

Від так, вищеперелічені особи являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2019 року вбачається, що таким посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна гр. ОСОБА_4 , 1934 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. По кожному господарству в сільських радах велися погосподарські книги.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності колгоспного двору, головою якого значився батько позивачки, було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Копією довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ ТА ЕО» від 10.05.2019 року № 2640 стверджується, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське БТІ» станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Річківської сільської ради 30.01.1989 року, згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 23 від 26.01.1989 року та записано 30.01.1989 року в реєстрову книгу за № 15. Дублікат свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок не видавався.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивачем до позовної заяви долучено зведений акт вартості вищевказаного будинку, а також копію технічного паспорта від 13.05.2019 року, замовником якого являється вона.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері, фактично прийняла у користування спадкове майно, яке було зареєстроване в погосподарській книзі, суд приходить до висновку що належним способом захисту права є визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказане у позові нерухоме майно.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, фактично визнає такий, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку померла мала право відповідно до довідки Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 26.02.2020 року № 410.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Мікула В. Є.