Справа № 201/1283/20
Провадження № 4-с/201/16/2020
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфрут» на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенкової Катерини Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Максіфрут» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати дії та бездіяльність заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенкової Катерини Миколаївни щодо накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Максіфрут», не зняття арешту з коштів ТОВ «Максіфрут», не закінчення виконавчого провадження №62299937 та зобов`язати заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенкову Катерину Миколаївну вжити заходів щодо скасування арешту з майна ТОВ «Максіфрут» та вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження №62299937.

В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що в провадженні Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває на виконанні ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року у справі №201/5182/20 про забезпечення позову. 09 червня 2020 року заступником начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенковою К.М. було винесено постанову про арешт коштів ТОВ «Максіфрут». 17 червня 2020 року ТОВ «Максіфрут» направило до Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області клопотання про зняття арешту з коштів у сумі 79690,40 грн. які перебувають на рахунку ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» для виплати заробітної плати працівникам, проте жодних дій державний виконавець не вчинив, як і не надав відповіді на вказану заяву. Представник заявника зазначає, що державний виконавець не мав права накладати арешт на рахунки та кошти, які призначені для виплати заробітної плати та податків. Крім того, враховуючи той факт, що ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року було виконано державним виконавцем, представник заявника вважає що виконавцем порушено ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» та не закінчено виконавче провадження.

Представник заявника надав до суду письмові пояснення в яких скаргу просив задовольнити.

Від начальника Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Овсюк О. до суду надійшли заперечення на скаргу, в яких остання зазначила, що постанова про арешт рахунків ТОВ «Максіфрут» була винесена правомірно з додержанням вимог чинного законодавства.

ОСОБА_1 надав суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що державним виконавцем не було порушено вимог чинного законодавства, а тому просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши надані суду докази з увагою на їх належність, допустимість, достатність та взаємний зв`язок між ними, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Соборному ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 62299937 з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року у справі №201/5182/20 про забезпечення позову.

09 червня 2020 року заступником начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенковою К.М. було винесено постанову про арешт коштів ТОВ «Максіфрут» які перебувають на рахунках товариства.

17 червня 2020 року ТОВ «Максіфрут» направило до Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області клопотання про зняття арешту з коштів у сумі 79690,40 грн. які перебувають на рахунку ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» для виплати заробітної плати працівникам.

Проаналізувавши наведене вище, суд приходить до висновку, що викладені у скарзі ТОВ «Максіфрут» доводи заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З наданих заявником виписки з банківського рахунку ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» та штатного розспису неможливо беззаперечно встановити, що саме вказаний рахунок призначений для виплати заробітної плати працівникам товариства.

Відповідно до ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ст. 451 ЦПК України).

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги шляхом зобов`язання заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенковою К.М. встановити, чи призначений рахунок ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» виключно для виплати заробітної плати, шляхом направлення відповідного запиту в АТ КБ «Приватбанк» та скасувати арешт з рахунку ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», у разі отримання відповіді від банку про те, що такий рахунок призначений виключно для виплати заробітної плати, чим на думку суду в такий спосіб буде достатньою мірою захищено порушене право.

Питання, передбачені ст. 141 ЦПК України судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфрут» на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенкової Катерини Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Астапенкову К.М. встановити, чи призначений рахунок ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» виключно для виплати заробітної плати, шляхом направлення відповідного запиту в АТ КБ «Приватбанк».

У разі отримання відповіді від АТ КБ «Приватбанк» про те, що такий рахунок призначений виключно для виплати заробітної плати, скасувати арешт з рахунку ТОВ «Максіфрут» № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк».

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.С. Федоріщев