Справа № 643/6736/20
Провадження № 2/643/2821/20
20.07.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 5000 грн, 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 31 грн.15 коп., витрати на оплату судового збору у розмірі 840,80грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 10.02.2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики. На підтвердження укладання договору позики та його умов, відповідачем була представлена розписка, яка посвідчує передання ним грошових коштів ОСОБА_2 у розмірі 5000,00 грн.. Отримані грошові кошти ОСОБА_2 зобов`язався повернути 13.02.2020 року, однак станом на дату подання позову відповідач вказану за договором позики суму не повернув. Крім того, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 13.02.2020 року по 28.04.2020 року у розмірі 31,15 грн.
Ухвалою судді від 04.05.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановлений законом порядок.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 10.02.2020 року відповідач ОСОБА_2 під розписку отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 5000, 00 грн. При цьому, ОСОБА_2 в розписці зазначив, що зобов`язується повернути грошові кошти у строк до 13.02.2020 року /а.с.6/.
Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.
Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу.
Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу позики.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 13.02.2020 року по 28.04.2020 року у розмірі 31,15 грн., проте з вказаним розрахунком суд погодитися не може, оскільки рахувати 3 % річних від простроченої суми необхідно з 14.02.2020року, а не 13.02.2020року, як просить позивач.
Так, за період з 14.02.2020року по 28.04.2020року (74 днів прострочення) 3% річних від простроченої суми складає 30,00 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню, борг у розмірі 5000,00грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 30,00 грн.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 / про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 суму боргу за договором позики від 10.02.2020 року в розмірі - 5000,00грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі - 30,00 грн., судовий збір у розмірі - 840,80грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 3000,00грн., а всього: 8870 /вісім тисяч вісімсот сімдесят / грн. 80 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя - Т.М.Довготько