Справа № 603/321/20
Провадження №2-о/603/31/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Завадівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт його проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що необхідне для підтвердження факту прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.

У обґрунтування заяви зазначає, що після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Дане спадкове майно спадкодавець заповіла заявнику ОСОБА_1 , який прийняв вказану спадщину, оскільки на час смерті баби проживав разом з нею, однак при зверненні в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини йому відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав, просить задовольнити.

Заінтересована особа - Завадівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області у судове засідання не забезпечили явку свого представника, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутності, погодилися з обставинами, викладеними в заяві.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВАС №703891 від 24.01.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №84, ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2018 року, актовий запис №6.

Зі змісту заповіту, посвідченого секретарем Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 20.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №16, слідує, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , все своє майно заповіла внуку ОСОБА_1 .

Як убачається зі змісту довідки №209, виданої 20.05.2020 року виконкомом Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з внуком ОСОБА_1 , 1998 р.н.

За даними акта про фактичне проживання особи на момент смерті зі спадкодавцем, затвердженого головою Завадівської сільської ради ОСОБА_3 . 27.05.2020 року, ОСОБА_1 , 1998 р.н., постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердили сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Те, що ОСОБА_1 проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується також інформаційною відповіддю Завадівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №94 від 16.07.2020 року.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №259/01-16 від 17.06.2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заведена.

Встановлено, що заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №240/02-14 від 05.06.2020 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок, що заявник ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника, зокрема оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , а тому суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 29, 1216, 1218, 1219, 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

у х в а л и в:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа - Завадівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Завадівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області, місцезнаходження: с. Завадівка Монастириського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова