Справа 237/4872/17
Номер провадження 2/237/160/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.20 року м. Курахове Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі Лахно Т.Г.,

за участю представника позивача Дегтярьова Є.В . ,

розглянувши в приміщенні Мар`їнського районного суду Донецької області в місті Курахове цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

27.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір кредиту № ЗП 036/2005.

Відповідно до умов п.1.1. кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Факт надання грошових коштів відповідачу у розмірі 419 150,00 гривень позивач підтверджує власною випискою по особовому рахунку №2451 від 29.08.2005 року.

Позивач стверджує, що внаслідок порушення умов кредитного договору № ЗП 036/2005 від 27.08.2005 року та невиконання відповідачем своїх зобовязаннь станом на 19.10.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 235 331,71 грн., яка складається з наступного:

- 100 619,64 грн. заборгованість за кредитом;

- 72 018,51 грн. - заборгованість за відсотками;

- 23 992,31 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 16 475,06 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 13 184,09 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 9 042,10 грн.- розмір інфляційних витрат за відсотками.

В день укладання кредитного договору на підставі іпотечного договору № ЗЗП 030/2005 від 27.08.2005 майновий поручитель ОСОБА_4 нерухоме майно, для ремонту якого і надавався кредит, але позивач не вимагає стягнення цього заставленого майна. Також, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 30.10.2009 року було укладено договір поруки № П 083/2009. Окрім цього, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 30.10.2009 року було укладено договір поруки № П 083/2009 і в той же день - 30.10.2009 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено ще один договір поруки № П 083/2009. Відповідно до зазначених договорів поруки, поручителі зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позвоні вимоги підтримав, пояснив що не наполягає на стягненні заставленого майна, оскільки існує мораторій на стягнення такого майна. Також, представник не зміг навести правових підстав щодо висунення вимог про стягнення нарахованої пені у розмирі 23992,31 грн. і 16475,06 грн. Окрім того, позивач не зміг обґрунтувати вимоги щодо стягнення кредитного боргу з поручителів, з огляду на те, що із наданих позивачем доказів очевидно, що поручителі належно не повідомлялись про прострочення основного зобов`язання і зміну у зв`язку з тим сукупної вартості кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та про те, що вона не визнає позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

14 червня 2010 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. 04.06.2020 року на підставі ухвали суду у справі № 237/4872/17 відбулась заміна позивача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Суд дослідив надані сторонами докази і дійшов переконання, що позов до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, в частині вимог до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у задоволені позову необхідно відмовити з підстав, які наведені нижче.

У судовому засідані встановлено, що 27.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір кредиту № ЗП 036/2005.

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» 14 червня 2010 року, найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Досліджені документи щодо правонаступництва АТ «Альфа-Банк» переконали суд у необхідності процесуального правонаступництва на стороні позивача і заміну ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником у справі № 237/4872/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримала кредит на умовах забезпеченості, повернення, строкової, платності та цільового характерувикористання в розмірі 419 150,00 грн., зі сплатою позичальником 15 % процентів річних та комісій, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 серпня 2012 року, повина повертати кредит і сплачувати за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 30.10.2009 року було укладено договір поруки № П 083/2009.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 30.10.2009 року було укладено договір поруки № П 083/2009.Також, встановлено, що в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 30.10.2009 року було укладено договір поруки № П 083/2009.

Відповідно до вказаних договорів поруки № П 083/2009 від 30.10.2009, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язалися перед кредитором солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником.

В судовому засіданні з`ясовано, що внаслідок порушення умов кредитного договору № ЗП 036/2005 від 27.08.2005 року та невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань, станом на 19.10.2017 р. утворилася заборгованість за кредитним договором № ЗП 036/2005 від 27.08.2005 року у розмірі 235 331,71 грн., яка складається з наступного:

- 100 619,64 грн. заборгованість за кредитом;

- 72 018,51 грн. - заборгованість за відсотками;

- 23 992,31 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 16 475,06 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 13 184,09 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 9 042,10 грн.- розмір інфляційних витрат за відсотками.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України.

У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та у відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що позивачем не надано суду доказів щодо відсутності позову про набуття права на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору кредиту № ЗП 036/2005 від 27.08.2005 року встановлено, що погашення залишку здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, окрім останнього за наступним графіком.

Згідно виписки розрахунків за кредитним договором позивача, кредитор - ОСОБА_2 здійснила останній платіж 12 травня 2014 року у сумі 902,63 грн.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 серпня 2019 року, справа № 2004/1979/12, у правовому висновку звернула увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше н е встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строку не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора, і таке припинення не пов`язано з загальними правилами застосування позовної давності і наслідків такого застосування, оскільки урегульоване спеціальною нормою ст..599 ЦК України.

З`ясовано, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 10 червня 2014 року) не пред`явив вимоги до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - поручителів; судом встановлено, що кредитор протягом семі робочих днів від дати невиконання зобов`язання, забезпеченого порукою, не повідомив про таке невиконання відповідно до п.3.3.1, укладених з поручителями договорів поруки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - поручителів лише 17.11.2017 року.

Суд наголошує, що за ч.4 ст. статті 559 ЦК України, в редакції Закону № 1414-VIII, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. В редакції, яка діяла на момент укладання вказаних договорів поруки частина 4 ст.559 ЦК України викладена в наступній редакції : « 4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не

встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки».

За таких обставин, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - поручителів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено мараторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями, заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 проживає в с. Павлівка Мар`їнського району Донецької області, на території якої здійснюється антитерористична операція, пеня, яка нарахована банком до сплати відповідно до кредитного договору у розмірі 23 992,31 грн. та 16 475,06 грн., - з 14.04.2014 року стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 194 864,36 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі пропорційному до задоволених вимог - 2922,97 грн.

На підставі ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження КМУ від 31.10.2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів на території, яких здійснюється антитерористична операція» керуючись ст.ст.259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Альфа - Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , МФО 300346, п/р IBAN НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № ЗП 036/2005 від 27.08.2005 року у розмірі 194 664 гривні (сто дев`ятсот чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Альфа - Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , МФО 300346, п/р IBAN НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2922 гривні (дві тисячі дев`ятсот двадцять дві) 97 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2020 року.

Суддя В.А. Сенаторов