Справа № 564/2935/19
08 липня 2020 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Олійник П. В.
з участю секретаря Рубельського О. С.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,
Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 13 липня 2009 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб. Після укладення шлюбу вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. 05 липня 2012 року, за спільно поданими заявами до Костопільського районного вілділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим повторно 20 серпня 2019 року. Після розлучення ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 . Приблизно через три місяця після розлучення, вони примирились та почати проживати однією сім`єю. Проживаючи разом мали взаємні почуття, спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Купували продукти харчування, одяг, спільно проводили дозвілля, спільно приймали товаришів та знайомих, разом святкували родинні свята, їздили на відпочинок. З початку спільного проживання між ним та ОСОБА_6 склались усталені стосунки зі взаємними правами та обов`язками притаманними подружжю. За час спільного проживання ОСОБА_6 завагітніла та перед пологами змінила своє прізвище на ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила сина ОСОБА_8 . Він був присутній під час пологів та забирав ОСОБА_3 з новонародженою дитиною із пологового будинку. Оскільки, батьки новонародженої дитини не подавали спільної заяви до органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було здійснено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записано за її вказівкою.
У зв`язку з викладеним просить встановити його батьком малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вважає, що відповідач може вчинити певні дії (вивезти дитину за кордон, сприяти усиновленню дитини іншою особою, тощо), які позбавлять його права бачитись з дитиною
В судовому засідання позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи Костопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома сім`ї. Сторони жили як сім`я, їздили відпочивати разом. ОСОБА_8 син позивача - ОСОБА_1 . На момент народження сина сторони проживали разом. ОСОБА_8 називає ОСОБА_1 батьком, вони були на хрестинах хлопчика, які організував позивач.
Свідок ОСОБА_10 , матір позивача в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_1 батько ОСОБА_8 , останній кличе його батьком. Сторони жили разом під час вагітності ОСОБА_3 . З пологового будинку відповідача забирав її син, вона та сестра відповідача.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 запросив його похрестити дитину - сина ОСОБА_8 . ОСОБА_1 являється батьком, а відповідач - ОСОБА_3 матір`ю дитини. Сторони жили разом до народження дитини, він приходив до них в гості. ОСОБА_12 визнавала позивача батьком дитини.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як було встановлено в судовому засіданні, 26 листопада 2013 року, за час спільного проживання сторін у них народилася дитина - син ОСОБА_1 Після народження сина ОСОБА_8 , позивач та відповідач продовжували проживати разом і у ОСОБА_1 не було будь-яких сумнівів щодо батьківства по відношенню до сина ОСОБА_8 . Позивач приймав участь у процесі зростання дитини та його становлення, займався його вихованням.
Згідно копії актового запису про народження №434 від 5 грудня 2013 року ОСОБА_1 в графі 17 "підстава запису відомостей про батька " зазначено - за заявою матері №979/12-44 від 5 грудня 2013 року, реєстрація народження проведена згідно ст.133 СК України.
Згідно ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Презумпція походження дитини від осіб, які перебувають у шлюбі між собою, дає підставу записувати їх батьками дитини за письмовою заявою будь-кого з подружжя до органу РАЦС. При цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Всі інші питання вирішуються в судовому порядку.
Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Ухвалою Костопільського районного суду від 26 березня 2020 року по справі призначено судово-біологічну (імунологічну) генетичну експертизу, якою зобов`язано, позивача та відповідача ОСОБА_3 разом з малолітнім ОСОБА_1 з`явитись на виклик експертів для відбору експертних зразків в експертну установу "ДНК-Центр" м. Львів, дану ухвалу направлено відповідачу, однак остання відмовилась від отримання конверту, в судові засідання не з`являлась, що унеможливило проведення експертизи.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача та свідків, суд дійшов висновку про доведеність викладених у позові обставин та визнання ОСОБА_1 батьком ОСОБА_1 , тому позовні вимоги підлягають до задоволення. В основу винесення рішення щодо задоволення позову, суд бере до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 та свідків. Зокрема, згідно пояснень позивача син ОСОБА_13 під час їх спільного проживання з відповідачем. Після народження сина ОСОБА_8 , позивач та відповідач продовжували проживати разом, ОСОБА_1 приймав участь у процесі зростання дитини та його становлення, займався його вихованням, щомісячно надає матеріальну допомогу відповідачу по 3-4 тис грн. на утримання сина ОСОБА_8 . Претензій з боку відповідача щодо матеріального забезпечення сина по даний час не було.
У статті 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Внесення змін до актового запису про народження передбачений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення повністю.
У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, громадянина України, (ІПН НОМЕР_2 ), батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костопіль Рівненської області.
Внести зміни до актового запису № 434 від 05.12.2013 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області зазначивши в графі батько " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Костопіль Рівненської області, громадянин України".
Зобов"язати Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису № 434 від 05.12.2013 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видати нове свідоцтво про народження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): вул. Грушевського,31, м. Костопіль, Рівненська область.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2020 року.

СуддяП. В. Олійник