Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину інваліда та додаткових витрат

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом з дитинства першої групи «А» та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Після розірвання шлюбу дитина перебуває на утриманні матері. Оскільки дитина є інвалідом, позивач постійно проходить з нею реабілітаційні та лікувальні курси і процедури, які є дорого- вартісними. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітньої дитини-інваліда. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 61128 від 24.07.2018 року дитина ОСОБА_2 потребує відновної терапії, психіатричної допомоги, медичного спостереження, допоміжних засобів, ортопедичного взуття, ліків тощо. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання своєї дитини-інваліда, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Позивачем затрачено кошти на лікування дитини в сумі 35055 грн. Оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому позивач просить суд стягнути з відповідача разово 50% затрачених коштів за минулий період у сумі 17527 грн. А тому, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь повнолітньої недієздатної доньки ОСОБА_2 аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно та понесені додаткові витрати у сумі 17527 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач по справі ОСОБА_3 позов визнав частково, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, у якому зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн. щомісячно, на стягнення з нього додаткових витрат у сумі 10401,67 грн., а також просив суд розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення з нього додаткових витрат строком на 10 місяців, шляхом сплати ним даної суми рівними частинами в сумі 1040,17 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивував тим, що він здійснює постійний догляд за непрацездатними батьками, які постійно хворіють і потребують лікування. Також зазначив, що є безробітним. За перший квартал 2020 року ним отримано дохід у розмірі 1100 грн. в якості благодійної гуманітарної допомоги ТОВ «Міжлісся». Його дохід є не стабільним та достатнім, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині, в розмірі, заявленому позивачем. При можливості надає матеріальну допомогу дитині. Просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Так, відповідач являється батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Повнолітня ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства першої групи «А», та потребує постійного стороннього догляду та допомоги, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 079703 від 24.07.2018 року.

Дитина ОСОБА_2 згідно рішенням Барського районного суду № 125/1461/18 від 14.02.2019 року визнана недієздатною, оскільки страждає на хронічний психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості внаслідок органічного ураження головного мозку нез`ясованого генезу в перенитальний період розвитку (Б 73.00).

Відповідно до вказаного рішення суду позивача ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатною донькою - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Копайгородською селищною радою Барського району Вінницької області №1560 від 03.12.2019 року.

З відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_2 до досягнення нею повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа Барського районного суду від 12.08.2003 року. Після досягнення донькою повноліття відповідач перестав надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітньої дитини-інваліда, оскільки несе витрати на лікування, харчування, одяг, сплату комунальних послуг, купівлю предметів першої необхідності, а також проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів.

Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 61128 від 24.07.2018 року дочка ОСОБА_2 потребує відновної терапії, психіатричної допомоги, медичного спостереження, допоміжних засобів для туалету, ортопедичного взуття, ліків, тощо.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З аналізу змісту статті 198 СК України вбачається, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідна наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Всупереч таким вимогам закону, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання своєї дитини-інваліда.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України).

Крім зазначеного, позивачем затрачено кошти на лікування дочки ОСОБА_2 , 50% яких позивач просила стягнути з відповідача, а саме у розмірі 17527 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. її хворобою, каліцтвом тощо).

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 10401,67 грн. з огляду на таке.

Затрачена позивачем сума додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою, становить 35055 грн. що підтверджується дослідженими у судовому засіданні квитанціями, та накладними про придбання ліків. Однак, суд вважає неналежним доказом накладну серії АВС від 09.10.2018 року на суму 3850 грн., оскільки у ній не зазначено кому така накладна була видана, через кого накладна видавалась, не вказано підставу її видачі. Тому, до стягнення з відповідача підлягає сума 15602 грн., яка складається з 50% затрачених коштів.

При визначенні розміру аліментів та стягненні додаткових витрат, суд враховує те, що відповідач здійснює догляд за непрацездатними батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , утримує їх, що підтверджується довідкою Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області №104 від 18.05.2020 року.

Згідно виписного епікризу №7253 ОСОБА_4 поставлено діагноз: цироз печінки, кріптогенного генезу, клас важкості В за Чарльдом-П`ю, стадія субкомпенсації, Портальна гіпертензія. Наявні супутні захворювання: ЖКХ, хронічний калькульозний холецестит, хронічний панкреатит, стадія нестійкої ремісії. Ліпоматоз підшлункової залози. ІХС. Дифузний кардіосклероз, недостатність мітрального клапану 1 ст., склеротичного генезу. Доброякісна гіперплазія простати 1 ст. Хронічний простатит, стадія нестійкої ремісії. Стан після операції Бергмана зліва від 20.06.2019 року.

Відповідно до виписного епікризу №6836, ОСОБА_4 у 2019 році перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону України.

ОСОБА_5 поставлено діагноз вікова катаракта обох очей, міокардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ст., ризик 3, ст. І., що підтверджується виписним епікризом №10960, яка перебувала на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України внаслідок застарілого розриву заднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу, деформуючим остреартрозом II ст., синовітом, больовим синдромом, що підтверджується виписним епікризом №3394.

Відповідач ОСОБА_3 не працює. За перший квартал 2020 року отримав дохід у розмірі 1100 грн. в якості благодійної допомоги від ТОВ «Міжлісся», що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у відповідь на запит у електронному вигляді від 20.05.2020 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_3 нерухомого майна не зареєстровано.

Враховуючи рівень заробітку відповідача та необхідність догляду за хворими непрацездатними батьками, відсутність у його власності нерухомого майна та транспортних засобів, до стягнення з ОСОБА_3 підлягають аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно та третина додаткових витрат, понесених позивачем, а саме 10401,67 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про разове стягнення понесених додаткових витрат в сумі, яку відповідач не в змозі виплатити одразу, з урахуванням його матеріального становища, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 10401,67 грн., строком на 10 місяців, шляхом сплати ОСОБА_3 додаткових витрат рівними частинами в сумі 1040,17 грн. щомісячно, протягом 10 місяців, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за дві окремих вимоги в сумі 1681,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 88, 180-183, 185, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 27, 28, 42, 43, 48, 49, 53, 76, 81, 83, 175,184, 188, 210, 258 ЦПК України,-

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання повнолітньої непрацездатної дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, довічно, починаючи з 20.12.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 , 10401,67 грн. додаткових витрат на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 10401,67 грн., строком на 10 місяців, шляхом сплати ОСОБА_3 додаткових витрат рівними частинами в сумі 1040,17 грн. щомісячно, протягом 10 місяців, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1681,60 грн. гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: