Справа № 301/650/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 липня 2007 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 липня 2007 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), відповідно до п.1.2. якого відповідачу передано в оренду земельну ділянку № 2 площею 0,76 га, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЗК №008705, виданого Вільхівською сільською радою Іршавського району 14 листопада 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання №77 від 12.05.2000 року, сертифікат ЗК 0101248. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №556. Дана земельна ділянка знаходиться на території Вільхівської сільської ради у контурі 848 та має кадастровий номер :06:003:0007. Договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М. 19.07.2007 року та зареєстровано в реєстрі за №2072. Право власності у державному земельному кадастрі зареєстровано 05.08.2019 року. Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору, земельна ділянка була передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років. Пунктом 1.3. Договору також передбачено, що грошова оцінка земельної ділянки згідно довідки Іршавського районного відділу земельних ресурсів №1069 від 11.07.2007 року становила 10420,43 грн., а орендна плата відповідно до п.2.3. Договору становить 100 грн. на рік, що в загальній сумі становить 4900 грн., яка сплачується щорічно не пізніше 15 числа наступного року.

Відповідач у порушення умов Договору орендну плату не сплачує, у зв`язку з чим позивачка звернулася до ОСОБА_4 із листом-попередженням для вирішення питання про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року та повернення орендованої земельної ділянки. З огляду на те, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, 23 грудня 2019 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області зі скаргою на неправомірні дії відповідача щодо порушення ним вимог земельного законодавства. За результатом розгляду вказаної скарги, працівниками Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області зроблено виїзд на місце, проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні вказаної земельної ділянки та 27.01.2020 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки, яку передано в оренду відповідачу.

Згідно даного акту встановлено, що на час проведення перевірки інформація про наявність державної реєстрації договору оренди відсутня. У випадку відсутності державної реєстрації зазначеного документу, договір оренди не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в чинній на час його укладення редакції, а саме: договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Окрім того, вимогами частин 2, 3 ст.125 Земельного кодексу України (діючої на той час редакції) також зазначалося, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Під час виїзду на місце розташування земельної ділянки встановлено, що вищезгадана земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням, що призвело до її заростання однорідним трав`яним покривом та чагарником, що в свою чергу суперечить вимогам пунктів а), ґ) ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, а саме: землекористувачі зобов`язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки….; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Ст. 35 Закону України «Про охорону земель» визначені вимоги до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, котрі зобов`язують їх: підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

З часу підписання договору оренди по теперішній час ОСОБА_4 орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою не вносить. З огляду на викладене, просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року та зобов`язати ОСОБА_4 повернути власнику ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,76 га, що знаходиться на території Вільхівської сільської ради Іршавського району у контурі 848 та має кадастровий номер :06:003:0007.

Ухвалою Іршавського районного суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги вважав безпідставними, а викладені в позовній заяві обставини такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не доведені жодним доказом. Вважав, що в позові відсутні обставини на підтвердження порушення прав позивачки. Так, відповідно до п.2.2. спірного Договору, такий укладено терміном на 49 років, а п.2.3. Договору передбачена орендна плата в розмірі 100 грн. на рік. Договір укладався та посвідчувався нотаріусом 19.07.2007 року. Після укладення та посвідчення нотаріусом Договору, 19 липня 2007 року відповідачем було проведено оплату за оренду земельної ділянки наперед за всі 49 років, про що ОСОБА_1 власноручно склала 19.07.2007 року підписану нею розписку, в якій зазначила, що одержала від відповідача гроші за оренду земельної ділянки за 49 років наперед. Після отримання зазначених коштів позивачка склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла відповідачу спірну земельну ділянку, що передана в оренду. За земельну ділянку сплачуються податки. Посилання позивачки про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням також не підтверджено доказами. Зазначаючи про використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, в позовній заяві не вказано в чому саме полягає таке використання. Договором оренди земельної ділянки не передбачено, що Договір оренди підлягає державній реєстрації та хто повинен провести таку реєстрацію, а Законом України «Про оренду землі», в редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди, не передбачалося такої істотної умови договору.

Позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що наведені відповідачем твердження не відповідають дійсності. Позивачка наперед жодних коштів в рахунок сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не отримувала, жодних розписок не писала, а підпис у наданій розписці належить не їй. З приводу надання нею заповіту на ім`я відповідача, то через сплив значного часу вона цього не пам`ятає, а оскільки разом із відзивом на позовну заяву їй не було надано копію заповіту, вона вважає, що наведені у відзиві доводи з даного приводу документально не підтверджені. На підтвердження сплати відповідачем земельного податку останнім надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.05.2019 року, проте із вказаного документа неможливо встановити, що саме сплачено та куди сплачені грошові кошти. У вказаній квитанції вказано, що прийнято від ОСОБА_1 за землю 2018-19 р., однак, у квитанції відсутні дані про те, за яку землю сплачувалися кошти. Щодо доводів відповідача про те, що у позові не вказано в чому полягає використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, то позивачка пояснила, що вона вийшла на місцезнаходження її земельної ділянки, яку орендує відповідач, з метою перевірки виконання умов договору оренди в частині її використання за цільовим призначенням. На місці позивачка виявила, що відповідач взагалі не доглядає за земельною ділянкою, що мало наслідком її захаращення, заростання бур`янами та чагарниками, на підтвердження чого надала CD-R диск з відеозаписом. Через вказані порушення позивачка звернулася із скаргою до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, оскільки ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_1 з даного приводу не реагував. За результатом проведеної перевірки було виявлено ряд порушень з боку відповідача вимог земельного законодавства, в тому числі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, що призвело до її захаращення, заростання. З приводу доводів відповідача щодо не проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, то в Розділ 5 Договору зазначено, що «Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та державної реєстрації у Іршавському районному відділі земельних ресурсів».

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_5 вона не укладала. У сільській раді вона підписувала якісь документи, але які саме, не знає, оскільки не читала їх. З головою сільради була розмова про обмін належної їй земельної ділянки, що розташована далеко від села, на земельну ділянку, що розташована ближче. Можливо, підписувала документи щодо обміну. Чи їздила у 2007 році до нотаріуса і чи підписувала якісь документи у нього точно не пам`ятає, оскільки у 2019 році вона перенесла інсульт, після чого її пам`ять погіршилася. Може не пам`ятати і складення заповіту на користь ОСОБА_4 . Не пам`ятає, чи давала комусь документи на землю та свій паспорт. Орендну плату за землю не отримувала. У 2007 році вона отримала від бувшого голови сільради 300 (триста) доларів США за землю, але про точне призначення цих коштів вона не знає. Не відомо їй і про те, хто передав їй ці кошти. Про написання розписки за отримані кошти не пам`ятає. Тільки у 2019 році, під час виготовлення документації на землю та проведення державної реєстрації землі, дізналася про те, що її земельна ділянка передана в оренду. Раніше вона не знала про необхідність проведення державної реєстрації землі та договору оренди. Всі ці роки вона платила земельний податок на землю, а орендної плати за користування землею не отримувала. Поставила питання про розірвання договору оренди землі, оскільки побачила, що орендар не використовує земельну ділянку за призначенням, оскільки земельна ділянка заросла. Пояснила, що не може стверджувати про дачу свідками неправдивих показів та заперечувати проти показів свідків, оскільки через перенесений інсульт може не пам`ятати події 2007 року.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що 19.07.2007 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 49 років, який був посвідчений у нотаріуса. Того ж дня, відповідач сплатив позивачці оренду плату за землю наперед за всі 49 років, у розмірі, що значно перевищує обумовлений у договорі розмір орендної плати, про що позивачка дала відповідну розписку. Враховуючи вік позивачки, вона також склала у нотаріуса заповіт на відповідача на цю земельну ділянку. Хоча позивачка визнала отримання за землю тільки 300 доларів США, навіть ця сума перекриває розмір орендної плати за всі роки, з часу укладення договору оренди, тому посилання на не сплату орендної плати є безпідставним. Всі ці роки відповідач сплачував податок на орендовану землю. З 2007 року відповідач не міг використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, оскільки договір оренди не був зареєстрований у зв`язку з не проведенням ОСОБА_6 державної реєстрації земельної ділянки. Оскільки власником земельної ділянки є саме позивачка та державний акт на землю знаходився у неї, саме позивачка мала виготовити документацію на землю та отримати кадастровий номер, що є необхідним для проведення державної реєстрації землі. Не зважаючи на неодноразові усні звернення ОСОБА_7 до позивачки щодо необхідності виготовлення всіх документів на землю та проведення державної реєстрації земельної ділянки, така була проведена позивачкою тільки 14.08.2019 року, про що відповідачу стало відомо тільки після звернення ОСОБА_6 до суду з даним позовом. Договір оренди відповідачем зареєстровано 15.05.2020 року, тому тільки після цього у відповідача виникли права та обов`язки орендаря.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що до 2006 року був головою Вільхівської сільради, де проживає позивачка, тому знайомий як з мешканцями села, так і з підприємцями, що орендують земельні ділянки на території сільради, а також обізнаний щодо обставин укладення деяких договорів оренди землі. У 2007 році до нього підійшов бувший голова колгоспу «Світанок» ОСОБА_9 , земельна ділянка якого перебувала в оренді і розташована поруч з земельною ділянкою ОСОБА_6 , і повідомив, що позивачка також бажає здати свою земельну ділянку в оренду, просив спитати у орендарів про можливість укладення договору оренди землі. Оскільки ОСОБА_4 , який займається підприємництвом та орендує на території села і інші земельні ділянки, погодився взяти в оренду і землю ОСОБА_6 , він на прохання майбутніх орендарів, у 2007 році відвозив позивачку в м. Іршава до приватного нотаріуса ОСОБА_10 для укладення і посвідчення договору оренди землі між сторонами. Позивачка знала про укладення договору оренди землі і бажала здати свою землю в оренду, вона добровільно їхала до нотаріуса, подала всі необхідні правовстановлюючі документи та документи, що посвідчують її особу, підписала договір оренди. Він особисто завів позивачку до нотаріуса і був там з нею поки готувалися документи. Йому відомо, що позивачка того ж дня у нотаріуса посвідчила і заповіт. Після підписання договору привіз позивачку додому. Ствердив, що в день укладення договору оренди у 2007 році позивачці в його присутності ОСОБА_11 передав від ОСОБА_7 плату за землю у сумі 3000 (три тисячі) доларів США. Про отримання коштів ОСОБА_6 в його присутності написала розписку про отримання орендної плати за весь час оренди. Чи записана сума отриманих позивачкою коштів в розписці, не знає.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що є підприємцем і разом з ОСОБА_5 орендує на території села Вільхівка земельні ділянки сільськогосподарського призначення. У 2007 році було укладено багато договорів оренди землі з мешканцями села Вільхівка, у тому числі, з позивачкою ОСОБА_1 , земельна ділянка якої знаходиться у тому масиві, де відповідач орендує і інші ділянки. У 2007 році, в обумовлений день, він попросив ОСОБА_8 привезти позивачку в м. Іршаву до нотаріуса ОСОБА_10 для укладення договору оренди земельної ділянки. Того ж дня укладалися договори оренди землі із ще декількома власниками земельних ділянок. Зі всіма укладався типовий (стандартний) договір оренди. Ніяких заперечень від ОСОБА_6 не було, оскільки саме вона була ініціатором передачі в оренду своєї землі. Того ж дня, він особисто передав від відповідача ОСОБА_4 позивачці ОСОБА_6 3000 доларів США, як плату за землю за весь час оренди. Передача грошей відбувалася за місцем проживання позивачки ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що відповідачем порушено умови договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року, які полягають у тому, що ОСОБА_4 не сплачує орендну плату за користування землею у порядку та розмірі, що обумовлено договором, та не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що договору оренди з відповідачем не укладала, про його укладення не знала до 2019 року, орендної плати за землю не отримувала. Не заперечувала проти того, що на документах (договорах) може бути її підпис. Щодо нотаріального посвідчення договору оренди та заповіту на користь ОСОБА_4 пояснила, що у зв`язку з перенесеним у 2019 році інсультом, її пам`ять погіршилася, тому вона може не пам`ятати деякі події минулого, у тому числі, факт підписання договору оренди у нотаріуса. Підтвердила, що пам`ятає отримання нею за землю грошей у сумі 300 (триста) доларів США.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

- останньому передано в оренду земельну ділянку № 2 площею 0,76 га, яка належить ОСОБА_12 на праві власності згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЗК №008705 від 14.11.2002 року (п.1.1-1.3);

-земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договором (п.1.4);

- земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладається терміном на 49 років (п.п.2.1-2.2);

- орендна плата встановлена у сумі 100 грн. на рік, що в загальній сумі становить 4900 грн. Орендна плата сплачується щорічно не пізніше 15 числа наступного року (п.2.3);

-орендар зобов`язаний приступити до використання орендованої земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди (п.3);

-договір оренди набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації в Іршавському районному відділі земельних ресурсів (п.5.3).

Вказаний договір оренди підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М. 19 липня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №2672.

В договорі оренди зазнано, що такий, у відповідності до ст. 210 ЦК України, потребує державної реєстрації.

Отже, сторони у договорі вказали, що земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договором, а чинності договір оренди земельної ділянки набирає після його державної реєстрації.

Вказані положення Договору повністю узгоджуються з вимогами закону.

У ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Так, згідно ст. 125 ч. 2 та ч. 3 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди), право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди), передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Положення щодо необхідності проведення державної реєстрації договору оренди землі та часу набрання чинності договором оренди - з часу державної реєстрації договору - містяться і в чинних на день розгляду справи нормах закону, а саме: об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 ЗУ «Про оренду землі»); право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права (ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», ст.125 ЗК України).

Отже, для визначення початку строку дії даного договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, оскільки реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.

У судовому засіданні встановлено, що договір оренди земельної ділянки сторони підписали 19.07.2007 року, того ж дня даний договір був посвідчений нотаріусом. Однак, державна реєстрація договору оренди від 19.07.2007 року проведена ОСОБА_4 тільки 15 травня 2020 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.05.2020 року (а.с.89, 115-116).

З пояснень представника відповідача вбачається, що орендар ОСОБА_4 не міг раніше зареєструвати договір оренди земельної ділянки, оскільки позивачка протягом багатьох років, не зважаючи на неодноразові звернення відповідача, не здійснювала дій, направлених на проведення державної реєстрації належної їй земельної ділянки, у тому числі, отримання кадастрового номеру земельної ділянки. Правовстановлюючі документи (Державний акт про право власності на землю) зберігалися у власника земельної ділянки - ОСОБА_6 , державна реєстрація земельної ділянки проводиться саме власником.

Відповідно до п. п. 4.2, 9.4.3 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 N 174, який діяв на час укладення договору оренди, державна реєстрація договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. Для здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки в реєстр вносяться відомості про кадастровий номер земельної ділянки та її місце розташування.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2020 року вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки проведена у Відділі в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 05.08.2019 року та земельній ділянці площею 0,76 га, що на підставі Державного акту серії ІІ-ЗК №008705 від 14.11.2002 року належить ОСОБА_1 , присвоєно кадастровий номер №:06:003:0007. Право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі тільки 14.08.2019 року (а.с.13).

У судовому засіданні позивачка пояснила, що не знала про необхідність виготовлення відповідної документації на передану в оренду земельну ділянку, отримання кадастрового номеру та проведення державної реєстрації земельної ділянки.

З пояснень представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що про проведення позивачем державної реєстрації земельної ділянки відповідач дізнався тільки у 2020 році після отримання позовної заяви та ухвали про відкриття провадження по даній справі. Після чого, у відповідача виникла можливість провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки. Реєстрація спірного договору оренди землі проведена 15.05.2020 року.

Отже, договір оренди землі, що був підписаний сторонами 19.07.2007 року, набрав чинності 15.05.2020 року, тому реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору оренди земельної ділянки, сторони можуть саме з цього часу.

Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17.

Відповідно до ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно ст. 651 ч.2 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Зокрема, ст. ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», передбачено право орендодавця вимагати від орендаря, у тому числі, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Статтею 25 ЗУ «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря земельної ділянки приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Аналогічні права та обов`язки орендаря та орендодавця сторони погодили при укладенні договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007 року.

Щодо посилання позивачки на систематичну несплату відповідачем орендної плати та несвоєчасне внесення орендарем орендної плати, як на підставу розірвання договору оренди, судом встановлено наступне.

Пунктом п.2.3 Договору передбачено, що орендна плата встановлена у сумі 100 грн. на рік, що в загальній сумі становить 4900 грн. Орендна плата сплачується щорічно не пізніше 15 числа наступного року (договір не містить вказівки на конкретну дату сплати, оскільки не зазначено місяць проведення оплати).

Що стосується обов`язку орендаря приступити до використання земельної ділянки, вимогами ЗУ «Про оренду землі» та умовами Договору чітко передбачено, що не тільки такий обов`язок, а і таке право у орендаря виникає не раніше державної реєстрації договору оренди.

Як вже зазначалося судом, права та обов`язки сторін даного договору, у тому числі, щодо сплати/отримання орендної плати за землю або використання земельної ділянки за призначенням виникають з дня проведення державної реєстрації даного договору оренди. Судом установлено, що державна реєстрація договору оренди землі від 19.07.2007 року проведена 15.05.2020 року.

Враховуючи положення вимог закону та умови укладеного сторонами Договору, відповідач набув обов`язок щодо внесення орендної плати тільки після державної реєстрації договору, тобто після 15.05.2020 року. Відповідно до п.1.4 Договору, земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору. Як установлено в судовому засіданні, земельна ділянка відповідачеві по акту прийому-передачі після проведення державної реєстрації не передавалася.

За таких обставин, посилання позивачки на невикористання орендарем належної їй на праві власності земельної ділянки, що підтверджено Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.01.2020 року, як на підставу розірвання договору оренди, суд вважає безпідставним.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність порушення прав позивачки, як власника земельної ділянки, яка підписала договір оренди землі з орендарем ОСОБА_4 ще 19.07.2007 року, однак, вказаний договір оренди набув чинності тільки після проведення його державної реєстрації - 15.05.2020 року, суд враховує також поведінку самого орендодавця.

Як встановлено в судовому засіданні, договір оренди не міг бути зареєстрований орендарем раніше, ніж земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер та була проведена державна реєстрація землі. Оскільки на орендаря за договором - ОСОБА_4 - не було покладено обов`язок щодо виготовлення документації для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, правовстановлюючі документи на землю знаходились та знаходяться у власника земельної ділянки - ОСОБА_1 , саме власник вживає заходи щодо проведення державної реєстрації належної йому землі. Тільки після проведення власником землі всіх вказаних дій, орендар міг провести реєстрацію договору оренди землі. Згідно умов Договору, тільки після набуття чинності договором оренди землі, земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договором. Не зважаючи на те, що договір оренди не був зареєстрований до 15.05.2020 року і тому відповідач не міг приступити до використання землі, всі ці роки він сплачував земельний податок за орендовану землю, про що надав суду для огляду оригінали квитанцій та платіжних доручень, а також листа Державної податкової служби України від 18.05.2020 року №4085/М/07-16-56-10-15 про відсутність заборгованості по сплаті земельного податку (а.с.52, 90, 110-114).

Отже, бездіяльність позивачки щодо належного і своєчасного оформлення реєстраційних документів на передану в оренду земельну ділянку, потягло за собою перенесення часу набрання чинності Договором оренди землі від 19.07.2007 року.

Представник відповідача указував, що позивачці було сплачено орендну плату за землю наперед за весь час дії договору у розмірі, що значно перевищує зазначену у договорі суму оренди за всі 49 років дії договору. У судовому засіданні вказану обставину підтвердили допитані в якості свідків і попереджені про кримінальну відповідальність - свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Вони показали, що позивачці ОСОБА_1 у день укладення договору оренди - 19.07.2007 року - було передано в рахунок оплати за користування землею за весь час дії договору оренди грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, що значно перевищує суму орендної плати, зазначену в договорі за всі 49 років оренди. Матеріали справи містять розписку позивачки ОСОБА_1 про те, що 19.07.2007 року отримала гроші за орендну плату земельної ділянки за 49 років (а.с.51). Позивачка не заперечувала наявність свого підпису на даній розписці, хоча зазначила, що текст розписки написано не нею і факт підписання даної розписки вона не пам`ятає. Отримання 3000 доларів США за землю позивачка заперечила, посилаючись на погіршення пам`яті внаслідок перенесеного у 2019 році інсульту. І хоча розписка не містить вказівки про суму переданих коштів, позивачка не заперечувала отримання нею у 2007 році 300 (триста) доларів США за землю.

Враховуючи наведене, а також те, що чинності договір оренди землі від 19.07.2007 року набув тільки після проведення державної реєстрації договору - 15.05.2020 року, суд вважає, що твердження позивачки про систематичну несплату орендарем ОСОБА_4 орендної плати за користування землею та невикористання ним земельної ділянки за цільовим призначенням, як наявність підстави для розірвання договору оренди, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Оскільки позивачкою у судовому засіданні не доведено порушення відповідачем умов договору оренди та порушення своїх прав як орендодавця за договором оренди землі 19.07.2007 року, не доведено наявність визначених законом та Договором підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 18, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), ст. ст. 124, 125, 141 ЗК України, ст. ст. 89, 263-264, 279 ЦПК України,

р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 липня 2007 року - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських