Справа № 2-25/11
Провадження № 4-с/265/38/20
УХВАЛА

23 липня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Вайновський А. М., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на дії Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), -

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), які полягають, як вважає у неправомірному накладенні державним виконавцем арешту на квартиру АДРЕСА_1 згідно із постановою ВП № 11691870 від 05.10.2009 .

Ознайомившись із зі скаргою та додатками до неї, суд приходить до висновку про неможливість її призначення до розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України така скарга має подаватися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зі змісту скарги та долучених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження ВП № 11691870, боржником у якому є ОСОБА_2 , у межах якого державним виконавцем було винесено постанову від 05.10.2009 про арешт нерухомого майна, скасування якого вимагається.

Водночас, пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 03.06.2016 за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У пункті 5 наведеної Постанови Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних та цивільних справ також роз`яснив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

В сенсі наведених норм та викладених обставин пред`явлена ОСОБА_1 скарга не підлягає розгляду в порядку, регламентованому розділом VII Цивільно-процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкриті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)- відмовити.

Роз`яснити заявникові право на звернення із даними вимогами в порядку позовного провадження.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 23 липня 2020 року.

Суддя ______________________________________