ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1996/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у період з 16.09.1995 року по 29.10.1996 року та у період з 30.06.1998 року по 03.02.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.05.1998 року серії НОМЕР_1 .

Спільна дитина проживає разом з позивачем за місцем її проживання та реєстрації.

ОСОБА_3 навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання. Відповідач не бажає добровільно надавати кошти на утримання дочки. У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути на її користь оплату на навчання дитини в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячного.

Ухвалою судді від04.10.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог за підстав, викладених в позові, додаткових доказів суду не надала, зазначила, що після подачі позову до суду відповідач почав надавати грошові кошти на навчання дитини, однак іх недостатньо.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак 11.01.2020 року подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки він добровільно допомагає утримувати дочку сплачуючи позивачу грошові кошти у сумі 1000,00 грн. щомісячно, крім того, відповідач проживає в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та її дитиною, а також має на утриманні своїх непрацездатних батьків.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ОСОБА_3 є повнолітньою та навчатється у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання, вартість за весь термін становить 116 160,00 грн., що підтверджується договором № ВМ-17128м від 10.08.2017 року.

Згідно паспортних данних ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22.07.2014 року ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування вказаною квартирою та її знято з реєстрації за вказаною адресою. Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.09.2014 року.

Разом з тим, доказів, що спільна дитина сторін проживає з позивачем суду не надано.

З наданих до суду квитанцій вбачається, що відповідач добровільно сплачує аліменти на навчання дитини у сумі 1000,00 грн. щомісячно.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних доказів того, що він має на утриманні інших осіб.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються: за домовленістю між батьками; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

За відсутності доказів суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач є працездатним та може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в період навчання, відповідні твердження сторони ґрунтуються виключно на її припущеннях щодо цього.

Відповідно до ст. ст. 12, 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів того, що повнолітня дочка, яка, на думку позивача, потребує матеріальної допомоги, проживає разом з позивачем, а також враховуючи відсутність доказів, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в період навчання, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: