ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1311/20 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв В. Г.
Провадження № 22-ц/818/4160/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: стягнення боргу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцина В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року про відкриття провадження у справі, постановлену у складі головуючого судді Пашнєва В.Г., по цивільній справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року було відкрито провадження у справі.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України цей спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року клопотання про закриття провадження у справі було залишено без задоволення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року про відкриття провадження у справі та ухвалою цього ж суду від 29.05.2020 року про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, 01 липня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У скарзі ОСОБА_1 просить скасувати згадані рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року та ухвали цього ж суду від 25 березня 2020 року, від 29 травня 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 липня 2020 року справу витребувано з суду першої інстанції.

Матеріали цивільної справи надійшли 15 липня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаємо за необхідне апеляційну скаргу, ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року про відкриття провадження у справи вважати повернутою і у подальшому її розглядати як заперечення на ухвалу, виходячи з наступного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року було відкрито провадження у справі.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року №460 -IX, який набув чинності 08 лютого 2020 року, ще до відкриття провадження у справі та подання скарги були внесені зміни до статті 353 ЦПК України та виключено її змісту пункт 8 частини 1, тобто виключено ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності з переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду.

Таким чином, на час подачі апеляційної скарги за змістом вказаної статті окремо від рішення суду не можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 357 ЦПК України передбачено перелік підстав, за якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Зокрема, пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті б Конвенції якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого меток (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що тлумачення права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції має відбуватися з урахуванням можливості чи неможливості поновити свої права особою, яка подала апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню (не є остаточним рішенням), a тому не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки особа, яка подає апеляційну скаргу, може поновити свої права в інший спосіб подати заперечення на згадану ухвалу при оскарженні рішення суду по суті спору.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 лютого 2019 року, справа № 755/18427/17, провадження № 61-47348св18, який колегія суддів застосовує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України у даному випадку.

Колегія суддів з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року не оформлена у окремому документі, апеляційні вимоги про її скасування викладені у скарзі на рішення суду першої інстанції по суті спору, - скаргу на згадану ухвалу від 25 березня 2020 року слід вважати повернутою, у подальшому слід розглядати її як заперечення проти цієї ухвали.

Керуючись ч. 2. ст. 353, п.4 ч. 5 ст. 357, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року вважати повернутою апелянту, у подальшому розглядати її як заперечення проти цієї ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.