ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 704/662/13-ц
Провадження № 22-ц/821/1147/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

заявник: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корсунь»,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю та поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корсунь», третя особа: Управління соціального захисту населення Тальнівської районної державної адміністрації про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року СТОВ «Агрофірма Корсунь» звернулося в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю та поворот виконання рішення суду.

Свої вимоги мотивував тим, що виконавче провадження № 44102746 відкрито на підставі виконавчого листа Тальнівського районного суду Черкаської області №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року.

Підставою для видачі виконавчого листа є рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року у справі №704/662/13-ц.

СТОВ «Агрофірма Корсунь» не погодилось із вказаними рішеннями оскарживши їх до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

05 серпня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Не погоджуючись із ухвалою СТОВ «Агрофірма Корсунь» було подано заяву до Верховного суду України про перегляд судових рішень у цивільній справі.

Постановою Верховного Суду України у справі №704/662/13-ц рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2014 року в частині стягнення з СТОВ «Агрофірма Корсунь» доплат за роботу на території радіоактивного забруднення скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року, яка набрала законної сили 14 вересня 2016 року, рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року залишено без змін.

Зазначає, що при розгляді цивільної справи №704/662/13-ц судами було встановлено, що кошти, про стягнення яких заявлено позов, виділялися за рахунок бюджетних коштів і перераховувалися управлінням праці та соціального захисту населення Тальнівської РДА на рахунок відповідача для виплат особам, потерпілим від Чорнобильської катастрофи і відповідач не міг здійснювати ці виплати за рахунок інших коштів, що свідчить про безпідставність вимоги про стягнення вказаних коштів з відповідача.

Отже, предметом розгляду у справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 30616 грн 00 коп., нарахованих на підставі ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, передбачена вказаною статтею доплата є соціальною гарантією, виплата якої компенсується підприємствам, установам, організаціям управліннями праці та соціального захисту населення і не входить до структури заробітної плати.

За виконавчим провадженням № 44102746, відкритим на підставі виконавчого листа Тальнівського районного суду Черкаської області №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року, СТОВ «Агрофірма Корсунь» проведено його часткове виконання шляхом сплати на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 19000 грн 00 коп. за платіжними дорученнями.

Вказує, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи, а тому просило зупинити стягнення за виконавчим листом Тальнівського районного суду Черкаської області №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року; визнати виконавчий лист у справі №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року про стягнення із СТОВ «Агрофірма Корсунь» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 30616 грн 00 коп., таким, що не підлягає виконанню повністю; витребувати виконавчий лист у справі №704/662/13-ц про стягнення з СТОВ «Агрофірма Корсунь» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 30616 грн 00 коп. у відділі ДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ та стягнути із ОСОБА_1 на користь СТОВ «Агрофірма Корсунь» кошти в сумі 19000 грн 00 коп.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року заяву СТОВ «Агрофірма Корсунь» - задоволено.

Зупинено стягнення за виконавчим листом Тальнівського районного суду Черкаської області №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агрофірма Корсунь» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів.

Визнано виконавчий лист у справі №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року про стягнення з СТОВ «Агрофірма Корсунь» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 30616 грн 00 коп., таким, що не підлягає виконанню повністю, який повернути до Ватутінського міського суду Черкаської області без подальшого виконання, для приєднання до матеріалів цивільної справи.

Допущено поворот виконання рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агрофірма Корсунь» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів.

В порядку повороту виконання судового рішення стягнуто із ОСОБА_1 на користь СТОВ «Агрофірма Корсунь» грошові кошти в сумі 19000 грн 00 коп., які були стягнуті за виконавчим листом №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року, який виданий Тальнівським районним судом Черкаської області на підставі рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заява підлягає задоволенню, оскільки, це не порушуватиме права та інтереси сторін, так як, рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження переглянуто та скасовано судом вищої інстанції.

Зазначено, що предметом розгляду у справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 30616 грн 00 коп., нарахованих на підставі ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому вказанадоплата є соціальною гарантією, виплата якої компенсується підприємствам, установам, організаціям управліннями праці та соціального захисту населення і не входить до структури заробітної плати.

10 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року скасувати частково. Винести рішення, яким в задоволенні заяви СТОВ «Агрофірма Корсунь» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та поворот виконання рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь СТОВ «Агрофірма Корсунь» 19000 грн відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справах, зокрема, про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають із трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Зазначає, що ним не надавалися до справи підроблені документи чи неправдиві відомості на підставі яких були винесені рішення судів, що згодом були встановлені, а винесені на підставі них скасовані.

Вважає, що оскільки спір між сторонами виник стосовно стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають із трудових правовідносин поворот виконання рішення не може бути застосованим, а оскаржувана ухвала суперечить нормам чинного матеріального та процесуального законодавства України.

09 липня 2020 року від СТОВ «Агрофірма Корсунь» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначало, що аргументація апеляційної скарги не свідчить про наявність будь-яких порушень при прийнятті судом першої інстанції рішення.

Вважає, що мотиви позивача, викладені в апеляційній скарзі суперечать нормам законодавства України та фактичним обставинам справ, що були встановлені судами при її розгляді.

Просило залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , а ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року у справі № 704/662/13-ц без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, таким вимогам у оскаржуваній частині не відповідає.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року в частині повороту виконання рішення суду, а саме щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь СТОВ «Агрофірма Корсунь» 19000 грн.

Судом встановлено, що у жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Агрофірма Корсунь» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів на підставі ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждало внаслідок Чернобильської катастрофи».

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року позов задоволено повністю та визнано незаконними дії СТОВ «Агрофірма «Корсунь» про відмову ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті заробітної плати з урахуванням положень ст. ст. 37, 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнуто з СТОВ «Агрофірма «Корсунь» на користь ОСОБА_1 недораховані та не виплачені компенсації відповідно до ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з січня 2009 року по липень 2012 року в сумі 9 148 грн 70 коп., стягнуто з СТОВ «Агрофірма «Корсунь» на користь ОСОБА_1 недораховані та не виплачені йому доплати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з січня 2009 року по липень 2012 року в сумі 30 616 грн, вирішено питання щодо судових витрат (т.1 а.с. 109).

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року у справі №704/662/13-ц рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року змінено в частині визнання незаконними дій та стягнення з СТОВ «Агрофірма Корсунь» на користь ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнення судового збору, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовили ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до СТОВ «Агрофірма Корсунь» про визнання дій незаконними та стягнення щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вирішено питання щодо судового збору, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 1 а. с. 212-218).

У Корсунь-Шевченківському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції знаходиться виконавче провадження №44102746 про стягнення з СТОВ «Агрофірма Корсунь» боргу в сумі 30616 грн. на користь ОСОБА_1 .

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа Тальнівського районного суду Черкаської області №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року (т. 3 а.с. 189).

СТОВ «Агрофірма Корсунь» оскаржило вказане рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, подавши касаційну скаргу, однак у відкритті касаційного провадження було відмовлено (т. 3 а.с. 247).

У зв`язку з цим, СТОВ «Агрофірма Корсунь» подавало заяву до Верховного Суду України про перегляд судових рішень у даній справі (т.2 а.с. 132-167).

09 липня 2015 Верховним Судом України було відкрито провадження у справі та зупинено виконання рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21.05.2014 у справі №704/662/13-ц (т.2 а.с. 170-171).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року вищевказані рішення судів скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 196-198).

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог (т. 3 а.с. 144-146 а).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року у даній справі залишив без змін (т. 3 а.с. 176-179).

27 вересня 2016 року СТОВ «Агрофірма Корсунь» звернулося до Тальнівського районного суду Черкаської області із заявою про визнання виконавчого листа у справі №704/662/13-ц таким, що не підлягає виконанню повністю та поворот виконання рішення суду (т. 3 а.с. 184-187).

Постановою Верховного Суду від 29 липня 2019 року рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року залишено без змін (т. 4 а.с. 41-45).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

У відповідності до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

При цьому, під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а і інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Згідно зі ст. 239 КЗпП України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження.

При цьому, важливим є встановлення факту того, що скасоване рішення не стосувалось, зокрема заробітної плати чи інших виплат, що випливають із трудових правовідносин.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву в частині повороту виконання рішення акцентував увагу, що вищевказані виплати не входять до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних із його реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року N 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахування й виплата доплат за роботу в зоні відчуження проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади (пункт 4).

Статтею 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06 червня 1996 року) визначено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення провадиться доплата в розмірах, визначених відповідно до розмірів мінімальної заробітної плати (для зони посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата).

Статтю 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, передбачена ст. 39 вказаного Закону доплата є соціальною гарантією, виплата якої компенсується підприємствам, установам, організаціям управліннями праці та соціального захисту населення, і не входить до структури заробітної плати.

Однак, із вказаної норми вбачається, що право на таку соціальну допомогу мають виключно особи, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, тобто вказана соціальна виплата напряму випливає із трудових правовідносин.

На це також і вказує порядок виплати такої допомоги, а саме Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року N 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок виплати доплат за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до статей 39, 40 Закону, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836 (ЗП України, 1996 р., N 15, ст. 411) (п.п. 5), згідно з яким нарахування й виплата такої доплати проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади (п. 4).

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5 - 13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємства) та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

При цьому, апеляційний суд враховує, що підставою для відмови в задоволенні позову було те, що виплата коштів, про стягнення яких заявлено позов, здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які перераховувались управлінням праці та соціального захисту населення Тальнівської РДА, тому відповідач не міг здійснювати ці виплати за рахунок інших коштів, а не повідомлення позивачем неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду, в оскаржуваній частині, скасувати і прийняти постанову, якою відмовити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корсунь» у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.

В іншій частині ухвала Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 рокуне переглядалась.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 травня 2020 року в частині допущення повороту виконання рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корсунь» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоотриманих коштів - скасувати.

В задоволенні повороту виконання судового рішення, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корсунь» грошові кошти в сумі 19000 грн 00 коп., які були стягнуті за виконавчим листом №704/662/13-ц від 13 червня 2014 року, який виданий Тальнівським районним судом Черкаської області на підставі рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2013 року у даній справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Головуючий: Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов