Ухвала

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 532/1899/16-ц

провадження № 61-9871ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є акціонерного товариства «УкрСиббанк», далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вище зазначеним позовом.

На обґрунтування позову ПАТ «УкрСиббанк» вказувало, що 28 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту на суму у розмірі 22 тис. доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,5% та терміном погашення до 28 квітня 2022 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки від 28 квітня 2007 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 04 жовтня 2016 року, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, з яких: заборгованість за відсотками у розмірі 14 722,58 доларів США, заборгованість за пенею у розмірі 7 755,96 грн, яку банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2019 року провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито, у зв`язку зі смертю останнього.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 28 квітня 2007 року, а саме: заборгованість по процентах та кредиту у розмірі 14 722,58 доларів США та заборгованість по пені у розмірі 7 755,96 грн з кожного.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачі порушили свої зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у статті 611 ЦК України та стягнення з них заборгованості за кредитним договором.

Відхиляючи доводи ОСОБА_1 про несправедливість, незрозумілість, недійсність укладеного нею договору споживчого кредиту, судом першої інстанції враховано постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 532/1762/16-ц, якою встановлені фактичні обставини укладення договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та відмовлено у задоволенні її позовних вимог про визнання вказаного кредитного договору недійсним.

02 липня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, що надійшла 06 липня 2020 року, в якій заявник просить суд рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року скасувати, й ухвалити нове судове рішення, яким позов банку залишити без розгляду.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 761/13715/13-ц та від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц, що не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Крім того, подана касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання оскаржених судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення виконання/дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Клопотання про зупинення виконання/дії судового рішення має бути вмотивованим, містити підстави для зупинення виконання/дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Перевіривши доводи заявленого клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржених судових рішень вбачається, що воно не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведено доводів, які дають підстави для висновку про необхідність такого зупинення та не надано належних цьому доказів.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржених судових рішень слід відмовити, оскільки оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для його зупинення судом касаційної інстанції.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України та Законом № 540-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року.

Витребувати з Кобеляцького районного суду Полтавської області вищезазначену цивільну справу № 532/1899/16-ц.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року відмовити.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара