Ухвала

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 159/5585/19-ц

провадження № 61-8830ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», Волинської обласної спілки споживчих товариств, третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Огей Наталія Миколаївна, про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» (далі - ТОВ «Ковельська ОТБ»), Волинської обласної спілки споживчих товариств, третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Огей Н. М., про визнання недійсним договору іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року у справі № 159/1792/19 задоволено заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме - на склад О -І , загальною площею 1047 кв. м (реєстраційний номер об`єкта 1) та на нежитлове приміщення - склад Д-1, загальною площею 1 205,91 кв. м (реєстраційний номер об`єкта 1), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвала суду про забезпечення позову від 03 квітня 2019 року була направлена до Ковельського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, але через вимогу органу державної виконавчої служби щодо сплати авансового внеску, була виконана лише 10 травня 2019 року.

Позивач також зазначав, що 06 травня 2019 року ТОВ «Ковельська ОТБ» ознайомився з матеріалами вказаної справи і того ж дня ТОВ «Ковельська ОТБ» уклало договір поворотної фінансової допомоги (позики) з Волинською обласною спілкою споживчих товариств у розмірі 200 000,00 грн. Учасники договору є пов`язаними особами, оскільки засновником ТОВ «Ковельська ОТБ» є Волинська обласна спілка споживчих товариств, яка також знала про існування судової заборони щодо вказаного майна.

Крім того, позивач зазначав, що всупереч ухвалі суду від 03 квітня 2019 року про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, 08 травня 2019 року між ТОВ «Ковельська ОТБ» та Волинською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повернення позики у розмірі 200 000,00 грн в іпотеку Волинській обласній спілці споживчих товариств передано, поряд з іншим, майно, на яке судом в іншій справі накладено арешт, а оціночна вартість майна, переданого в іпотеку складає 5 996 150,00 грн.

Позивач вважав, що предметом застави не може бути майно, яке знаходиться під забороною, а тому просив суд визнати недійсним договір іпотеки від 08 травня 2019 року на підставі статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 08 травня 2019 року між ТОВ «Ковельська ОТБ» та Волинською обласною спілкою споживчих товариств, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Огей Н. М. Стягнуто з відповідачів в користь позивача судові витрати по справі в розмірі 13 500,00 грн в рівних частинах з кожного.

Задовольняючи позовні, суд першої інстанції виходив з того, що укладений договір іпотеки суперечить вимогам статті 576 ЦК України, а також із того, що до ухвалення судом рішення в іншій справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ковельська ОТБ» не мало права передавати в іпотеку об`єкти нерухомого майна, на яке судом було накладено арешт.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Ковельська ОТБ» задоволено. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Ковельська ОТБ», Волинської обласної спілки споживчих товариств, третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Огей Н. М., про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що внаслідок укладення договору іпотеки був порушений законний інтерес позивача ОСОБА_1 не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, осакільки ОСОБА_1 нерухоме майно, яке було передано в іпотеку, не належить ні на праві власності, ні на праві користування.

ОСОБА_1 у червні 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, але який не може перевищувати десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема запропоновано заявнику сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема квитанція від 01 липня 2020 року № 0.0..1.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року та постанови Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року, заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновку щодо юрисдикції у спорах за подібних правовідносин, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 295/5047/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», Волинської обласної спілки споживчих товариств, третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Огей Наталія Миколаївна, про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року.

Витребувати з Ковельського міськрайонного суду Волинської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 159/5585/19-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик