головуючий у суді І інстанції Мальцев Д.О.
провадження № 22-ц/824/4270/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
Постанова

Іменем України

01 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бабаджаняна Гранта Аветіковича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Банк Форум» про стягнення грошових коштів, у якому просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 97 841,23 доларів США.

Позов мотивований тим, що позивач є кредитором ПАТ «Банк Форум», з яким вона уклала договори банківських вкладів: № 263L/1131/606739 від 25 червня 2013 року, № 263L/1131/639402 від 26 червня 2013 року та відкрила карткові рахунки.

Постановою Правління НБУ № 355 від 13 червня 2014 року вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк Форум» з 13 червня 2014 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49 від 16 червня 2014 року вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Банк Форум», відповідно до плану врегулювання з 16 червня 2014 року.

Після віднесення банку до категорії неплатоспроможних на підставі відповідної Постанови НБУ та статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн., а решту суми віднесено до кредиторських вимог (4 черга), які не виплачено. Таким чином, позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що ПАТ «Банк Форум» було ліквідовано, при цьому, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах Закону та не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бабаджанян Г.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач вважає що має право на отримання неповерненої станом на час пред`явлення цього позову суми вкладу в повному обсязі за рахунок відповідача.

А також, апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції не дав обґрунтування позиції позивача у справі;

обмежився лише формальним тлумаченням загальних норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому не звернув уваги, що позовні вимоги ґрунтувалися на: не відповідності деяких норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України; на не застосуванні практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо допустимого розумного втручання держави у здійснення права власності на кошти (неправомірне втручання органу державного управління - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у здійснення позивачем права розпорядження майном, а саме коштами на банківському вкладі у спосіб визначений статтею 52 Закону не досягло «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу громади та вимогами захисту права власності особи, оскільки на позивача було покладено індивідуальний та надмірний тягар, при цьому не було досягнуто розумної співмірності між використовуваними засобами і переслідуваної мети, а саме захист прав і законних інтересів вкладників банків).

створенням законодавчих перешкод в поверненні коштів, які належать на праві власності позивачу, після виведення банку з ринку, порушуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 1 Першого Протоколу;

будь-який Закон України, не може обмежувати права власності позивача на отримання всієї суми вкладу або ставити її в залежність від певних умов (або створення певних умов) третіми особами (органами влади, суб`єктами владних повноважень тощо);

суд першої інстанції не звернув увагу на те, що хоча правильне застосування законодавства беззаперечно становить суспільний інтерес, проте із урахуванням обставин цієї справи, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи). Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар» у вигляді позбавлення права власності, навіть на підставі Закону.

суд першої інстанції не врахував правової позиції, що викладена у Постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6?2309цс16.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Правління Національного банку України № 355 від 13 червня 2014 року ухвалено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк Форум» з 13 червня 2014 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі по тексту - Фонд) № 49 від 16 червня 2014 року вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію строком на один рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 26 травня 2016 року №840, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» на два роки до 15 червня 2018 року.

Згідно з цим рішенням продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. на два роки до 15 червня 2018 року.

Рішенням від 07 червня 2018 року №1588 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» строком на один рік з 16 червня 2018 року по 14 червня 2019 року включно та повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» Шевченка О.В. строком на один рік з 16 червня 2018 року по 14 червня 2019 року.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції достовірно встановлено, що позивачу було виплачено гарантовану суму Фондом у розмірі 200 000 грн. та позивача за її заявою було визнано кредитором ПАТ «Банк Форум», її кредиторські вимоги включені до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів. Розпорядження позивача про перерахунок коштів до інших банків виконано не було.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25 червня 2018 року № 1805 було розпочато часткове задоволення вимог кредиторів четвертої черги в розмірі 10 % від загальної суми вимог черги. Вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору четвертої черги.

18 червня 2019 року Фонд повідомив кредиторів банку ПАТ «Банк Форум», шляхом опублікування оголошення на відповідному сайтів, що уповноваженою особою Фонду 14 червня 2019 року подані документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для припинення державної реєстрації банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з цим Фондом припиняються виплати гарантованих сум відшкодування коштів вкладникам банку.

04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення державної реєстрації ПАТ «Банк Форум», як юридичної особи, відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, вважав, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути стороною у спірних правовідносинах, так як не був стороною спірних правовідносин, а є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, а тому не є належним відповідачем у справі.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження щодо ліквідації неплатоспроможного банку виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

З дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банну (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав (стаття 46 Закону). Тобто, в зв`язку із проведенням процедури ліквідації банку, повне управління банком та розпорядження його майном здійснює Фонд. Тобто, саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов`язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину (правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2309цс16).

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (25 листопада 2019 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». І тому відмовити у задоволенні позову слід було відмовити саме з цих правових підстав (правовий висновок, викладений у Постанові ВСУ у справі № 6-1809цс16 від 07 червня 2017 року).

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року підлягає зміні в мотивувальній частині щодо правового обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про створення законодавчих перешкод позивачу у поверненні коштів та обмеження права власності позивача на отримання всієї суми вкладу, то колегія апеляційного суду враховує таке.

Згідно з положеннями частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України вже здійснював тлумачення зазначених конституційних положень, а також сформулював юридичну позицію, за якою «зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абзаци п`ятий, шостий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Але у разі якщо позивач вважає, що внаслідок ухвалення нових законів чи внесення змін до чинного закону відбулося (обмеження) звуження змісту та обсягу його існуючих конституційних прав і свобод, в тому числі і щодо здійснення права приватної власності, і внаслідок чого позивачу було завдано збитків, то він може реалізувати захист свого порушеного права шляхом звернення до суб`єкта права на конституційне подання через механізми статей 150-152 Конституції України.

Колегія апеляційного суду не вбачає підстав для застосування частини 6 статті 10 ЦПК України.

Щодо дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи) та те, що не повернення банківського вкладу є для позивача «особистим і надмірним тягар» у вигляді позбавлення права власності, навіть на підставі Закону, то колегія апеляційного суду враховує таке.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що при ухваленні рішення про відмову у повернення банківського вкладу у цій справі дотримано принцип пропорційності між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав позивача, оскільки задоволення позову про повернення банківського вкладу у повному обсязі на користь одного з кредиторів четвертої черги порушить «справедливий баланс» між всіма кредиторами четвертої черги,яким розпочато часткове задоволення грошових вимог лише у розмірі 10 % від загальної суми кредиторських вимог.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабаджаняна Гранта Аветіковича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виклавши його в редакції мотивувальної частини постанови.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття, з урахуванням пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 липня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар