Справа № 309/3137/19
Провадження № 2/309/513/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в особі свого представника-адвоката Плешинець М.В. звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилається на те, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 01.02.2000 року. За час подружнього життя у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. За рішенням Хустського районного суду від 23.03.2015 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Хустського районного суду від 23.02.2015 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 850 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . Посилається на те, що опинилася на даний час у скрутному матеріальному становищі, оскільки щомісячні витрати на дитину складають більше чотирьох тисяч, на її утриманні знаходяться батьки пенсіонери, натомість відповідач є людиною молодого віку, не має інших утриманців, має стабільні неофіційні доходи, які отримує на заробітках за кордоном. Просила змінити розмір присуджених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з 850 грн. до 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи без його участі та участі позивачки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Адвокат Скундзя М.І. який представляє інтереси відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі та часткове визнання позову в розмірі по 1800 грн.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі, який розірвано за рішенням Хустського районного суду від 23.03.2015 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, з них донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час є неповнолітньою та проживає з позивачкою.

Рішенням Хустського суду від 23.02.2015 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 850 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Позов про збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка пред`явила лише з наведених у заяві підстав, вказуючи власне на недостатність стягнутих аліментів для утримання дитини, на заробіток відповідача за кордоном, наявність у неї батьків пенсіонерів та вважаючи, що має підстави для збільшення їх до розміру у 2500 грн. на дитину. Інших, окрім вищевказаних, обставин на обґрунтування своїх вимог позивачка не наводила.

Регулювання сімейних відносин здійснюється СК України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми за відповідних умов регулюються також нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.ст.1,2,7,8 СК України, ст.3 ЦК України).

За приписами СК України в редакції, чинній на час пред`явлення позову:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст.181 ч.3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст.182 ч.2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184 ч.ч. 1,2,3).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається незалежно від характеру доходу платника та способу його одержання.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст.192 ч.1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 ч.1 СК України). За змістом положень ст.191 ч.1 і ст.192 ч.1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зміна розміру аліментів, стягнутих раніше за рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, що підтверджується й правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс13, відповідно до якої право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнавалося судом і до зміни з 08.07.2017 редакції СК України.

Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи, а підстави, з яких пред`являється такий позов, підлягають належному обґрунтуванню, підтвердженню доказами тощо. Саме лиш посилання на те, що матеріальне становище одержувача аліментів змінилося, а потреба в коштах для утримання і розвитку дітей зросла за відсутності належного обґрунтування та підтвердження відповідних фактів і обставин доказами, зважаючи, зокрема, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів.

Натомість позовна заява містить припущення про високий, щомісячний дохід відповідача за кордоном, однак не містить жодних доказів про наявність доходу та його розмір.

У справі немає будь-яких доказів відповідного їм обґрунтування щодо матеріального становища позивачки, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення в спорі: її доходи, доходи сім`ї, стан здоров`я позивачки, дитини тощо.

Також суд не бере до уваги доводи позивача як на підставу для збільшення розміру присуджених до стягнення аліментів, наявність у неї батьків пенсіонерів, оскільки утримання соціально незахищених верств населення-людей пенсійного віку врегульовано державою ЗУ «Про загальнодержавне пенсійне страхування».

За таких обставин, слід констатувати, що позивачка не виконала свого обов`язку щодо належного обґрунтування та доказування встановленим процесуальним порядком пред`явленого позову про збільшення розміру аліментів. Стосовно того, чи мала позивачка можливість надати докази, які стосуються доходів і матеріального становища відповідача, вона не надала доказів щодо відповідних істотних обставин, які мають значення в справі, впливають на її результат і стосуються власне позивачки, дитини на її утриманні і які позивачка не була позбавлена можливості надати. Правова позиція позивачки в справі не враховує її дійсних обставин та ґрунтується на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Натомість суд бере до уваги позицію відповідача, щодо часткового визнання позову в розмірі 1800 грн. та вважає що позовні вимоги слід задовольнити саме в такому розмірі як погодився відповідач, оскільки наведені позивачкою обставини не дають підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів за вимогою позивачки, з тих фактичних, правових підстав і щодо того предмета, як позов був заявлений, він не був обґрунтований та доведений.

Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав частково, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в сумі 1800 гривень, до досягнення нею повноліття.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст.4,5,81,247,277,263-265 ЦПК України, ст.ст.180,184 С України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягуваних за рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року ( справа № 309/250/15ц).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1800 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.