Справа № 462/3057/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-тьої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у розмірі 111 122 грн. за період з квітня 2018 року по травень 2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова, працює на посаді лікаря стоматолога терапевта.

Починаючи з 01 серпня 2017 року після призначення на посаду головного лікаря ОСОБА_2 та по сьогодні заробітна плати працівникам не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Відсутність нарахувань заробітної плати тривалий час та факт перебування у трудових відносинах підтверджуються доданою копією рішення Залізничного районного суду м. Львова щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яке не було оскаржено та набрало законної сили. Розмір заробітної плати за 2018 рік встановлений судовим рішенням 4 159 грн. 9 міс., гарантований законом: з 01.01.2019 року 4 173 грн. - 12 міс.; з 01.01.2020 року - 4 723 грн. - 5 міс., тому заборгованість за вказаний вище період становить 111 122 грн., які просить стягнути з відповідача. Окрім цього, позивач надіслала до суду Клопотання про долучення доказів, у якому просить суд долучити до матеріалів справи Довідку з Пенсійного фонду, яке суд вважає за необхідне задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі позивач отримала 01.07.2020 року про що розписалася у рекомендованому повідомленні про вручення. Відповідач отримав зазначену ухвалу 26.06.2020 року, про що також розписався у рекомендованому повідомленні про вручення, однак протягом строку, встановленого в ухвалі, не надав суду відзив на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2018 року у справі № 462/2079/18 на користь позивача стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2017 по березень 2018 року у розмірі 33 272 грн. (а.с. 3-4).

Згідно з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2018 року у справі № 462/5493/18 на користь позивача стягнуто з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова заборгованість по заробітній платі за період з квітня по серпень 2018 року у розмірі 20 759 грн. (а.с. 5-6).

Зазначеними рішеннями було встановлено, що позивачка працює на посаді лікаря стоматолога терапевта Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова та з квітня 2018 року по травень 2020 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачці заробітної плати у мінімальному розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства.

Вищевказані рішення суду носять преюдиційний характер, а відтак вищезазначені обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Як вбачається із долученої копії з виписки Пенсійного фонду з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивачці за період з квітня 2018 року по травень 2020 року не нараховано заробітну плату.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом, також визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3 723 грн.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173 грн.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 723 грн.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з розрахунку суми боргу, поданого позивачем у позовній заяві (який був скерований відповідачеві, та щодо якого відповідачем не подано жодних відзивів чи заперечень) заборгованість відповідача перед позивачем становить 111 122 грн., а саме: 4 159 грн. (мінімальний розмір заробітної плати у 2018 році) * 9 міс. (період заборгованості у 2018 році) + 4 173 грн. (мінімальний розмір заробітної плати у 2019 році) * 12 міс (період заборгованості у 2019 році) + 4 723 грн. (мінімальний розмір заробітної плати у 2020 році) * 5 міс (період заборгованості у 2020 році) = 111 122 грн.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 111 122 грн. за вищезазначеним розрахунком.

Окрім цього, на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 47, 115 КЗпП України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Комунальної 3-тьої стоматологічної поліклініки м. Львова (, адреса: 79021, м. Львів, вул. С. Петлюри, буд. 17) про стягнення заробітної плати за період з квітня 2018 року по травень 2020 року задовольнити.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 111 122 (сто одинадцять тисяч сто двадцять дві) грн. заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2018 року по травень 2020 року

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Відповідно до вимог п.п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: