Справа № 466/636/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ковальчук О.І.

секретаря Назаркевич Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

справа №466/636/20; 2/466/940/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ СК «Провідна» про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою

в с т а н о в и в:

27.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 27978,84 грн. та стягнення судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 квітня 2019 року о 09.28 год. по вул. Липинського, 17, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus» д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 при перестроюванні не надав переваги в русі вантажному автомобілю марки «Volvo», що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку винуватець мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. Після чого по інерції руху він здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином з боку відповідача було допущено порушення вимог п. 10.3 ПДР та скоєно правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У даному випадку винуватцем ДТП і відповідно особою, яка завдала майнової шкоди (відповідальною за завдання шкоди) є ОСОБА_2 .

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ч.1 ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Випадок, коли майнова шкода завдається джерелом підвищеної небезпеки врегульований ч.2 ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої:

«Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку».

Власником та особою, що керувала автомобілем, яким було завдано шкоди є ОСОБА_2 .

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу «Ford Focus» д.р.н. НОМЕР_1 за заподіяну шкоду третім особам була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Провідна», страховий поліс ОСЦПВ 162652684.

Відповідач та позивач (потерпілий) звернулися до страховика з заявами про виплату страхового відшкодування, та надали всі необхідні документи.

Страхова компанія провела оцінку завданої шкоди і оцінила її у розмірі 81842 грн., в тому числі вартість запасних частин 71021,79 грн., вартість робіт 10820,38 грн.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

«У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, …».

Відповідно до п. 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №1454/5/2092. значення коефіцієнту фізичного зносу ( Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ (колісні транспортні засоби), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Страхова компанія відповідно до вище вказаних норм законодавства розрахувала суму страхового відшкодування з врахуванням зносу та прийняла рішення про виплату 29388,16 грн.

Реальна вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного позивачу склала 57 367,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №42/05 від 30.05.2019р. та товарним чеком від 30.05.2019р.

Позивач вказує, що у даному випадку виникла ситуація за якої страховик законно виплатив страхове відшкодування, розміру якого не вистарчає для повного відшкодування завданої шкоди (реальних збитків) потерпілому.

Така ситуація врегульована ст.1194 ЦК України, відповідно до якої: «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Відповідно до ч. ст. 22 ЦК України способом відшкодування майнової шкоди є відшкодування завданих збитків, розмір яких визначається витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України: «З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі».

У даній справі особою, яка завдала матеріальної шкоди, яка є винною у спричиненні такої шкоди є відповідач. З врахуванням того, що відповідальність була частково застрахована і страховик відшкодував частину завданих збитків, то у відповідача залишилося зобов`язання сплатити на користь Позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 27 978,84 грн.

Також позивач зазначає, що при здійсненні відновлюваного ремонту вжив заходів для зменшення вартості такого.

Згідно розрахунку Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість відновлюваного ремонту становить 81 842 грн. При умові здійснення такого ремонту на станції офіційного дилера, такий ремонт був би ще дорожчим, оскільки згідно рахунку-фактури №4405 від 05.04.2019р. тільки вартість робіт є на 13 000 грн. більшою від розрахованої експертом. Після, того як страховик повідомив про здійснення вираховування зносу, ОСОБА_3 відмовився від ремонту у офіційного дилера та знайшов значно дешевший варіант ремонту, який навіть значно дешевший від розрахунку експерта.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Курилич А.Я. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ПАТ СК «Провідна» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 05 квітня 2019 року о 09.28 год. гр. ОСОБА_2 в м. Львові по вул. Липинського,17, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. Після чого по інерції руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, таким чином, гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

07.05.2019 року постановою Шевченківського районного суду м.Львова визнано відповідача ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.19).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.05.2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

На момент скоєння вищевказаної ДТП, транспортний засіб під керуванням відповідача, а саме: автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу ОСЦПВ 162652684 від 13.12.2018 року.

Згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного СПДФО ОСОБА_4 26.04.2019року, яке проводилося на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», вартість відновлювального ремонту складає (з ПДВ на запасні частини) 81842,17грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, без ПДВ на запасні частини складає 29388,16грн. (а.с.20-23).

Позивачем 04.06.2019 року отримано від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування у розмірі 29388,16 гривень за заподіяні йому збитки. Проте розмір заподіяних збитків є значно більшим і становить 57367,00 грн. згідно Акту виконаних робіт №42/05 від 30.05.2019р. та товарного чеку від 30.05.2019р. (а.с.28-29).

Суд не бере до уваги доводи відповідача в судовому засіданні про те, що розмір проведення ремонтних робіт автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 є дещо завищеним, оскільки згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлюваного ремонту становить 81842, 17 грн., що є більшим ніж витратив позивач на проведення ремонтних робіт свого автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Також, згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Також, у Постанові ВСУ від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16 року зазначено, що «з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Аналогічні за змістом твердження наведені в Постанові Верховного Суду від 06.12.2018р. у справі №477/2154/16-ц, де вказано, що позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу сума в розмірі 27978,84 грн. (57367,00 грн. - 29388,16 грн.).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,263,265,267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) суму завданої матеріальної шкоди (різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою) у розмірі 27978,84 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) 840,80 гривень (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.) сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 липня 2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук