Постанова

Іменем України

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 708/1185/19

провадження № 61-316св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Чигиринського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

заінтересована особа (стягувач)- ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року у складі судді Івахненко О. Г. та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Вініченка Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Чигиринського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Чигиринський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області), заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 червня 2007 року з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від його заробітку, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 травня 2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У лютому 2017 року старший син досяг повноліття і стягнення аліментів мало б припинитись та здійснюватися лише на дочку у розмірі 1/4 частки його заробітку чи доходу. Разом з тим, у бухгалтерії за місцем своєї роботи він дізнався, що з нього щомісячно відраховуються аліменти у розмірі 70 відсотків від заробітної плати, що, на його думку, є незаконним і суперечить вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

У вересні 2019 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про існування постанови державного виконавця від 11 вересня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказаною постановою державний виконавець визначив здійснити відрахування з його доходів на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 70 відсотків, до виплати загальної суми боргу у розмірі 155 077,14 грн.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд визнати поважними причини пропуску строку оскарження постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11 вересня 2018 року, визнати її протиправною та скасувати і зобов`язати державного виконавця встановити розмір відрахування у виконавчому проваджені з його заробітної плати на рівні 45 відсотків.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що обмеження, встановлені частинами першою і другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до сімдесяти відсотків, що свідчить про правомірність дій державного виконавця.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні його скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, неправильно застосував положення частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаною нормою встановлений загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, який не може перевищувати 50 відсотків і це обмеження може бути застосовано лише за одночасної наявності двох умов: відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Однак, суди не врахували, що він не відбуває покарання у виді виправних робіт, а тому висновок про правомірність відрахування із його заробітної плати 70 відсотків суперечить вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 червня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від його заробітку, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 травня 2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 19 червня 2007 року Чигиринським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист № 2-259/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Постановою головного державного виконавця Чигиринського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 21 червня 2007 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-259/2007.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 01 вересня 2018 року розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментам станом на 01 липня 2018 року становив 155 077,14 грн.

Постановою державного виконавця Чигиринського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 11 вересня 2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у товаристві з обмеженою відповідальністю «ВП «Укрдрев» та постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 70 відсотків (а саме: 25 відсотків - щомісячний платіж та 45 відсотків - погашення заборгованості) до виплати загальної суми боргу у розмірі 155 077,14 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої і восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (статті 7, 155 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З указаного вбачається, що обмеження, встановлені частинами першою і другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

При цьому вказана норма закону не містить вимог щодо можливості стягнення із боржника 70 відсотків його заробітку лише за сукупності таких умов як відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, а може бути застосована за наявності однієї із указаних обставин. Таким чином, доводи касаційної скарги у цій частині ґрунтуються на неправильному розумінні заявником положень указаної норми.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши правомірність дій державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови, обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних і обґрунтованих судових рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 396, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян