Провадження № 2/127/3500/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Слободянюк Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 О.В ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 В ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позовну заяву тим, що 08.01.2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н, який є договором №SAMDNS353.

Згодом, 10.07.2019 року між вказаними сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до зазначеного вище договору, в якій вони визначили загальний розмір заборгованості за договором в сумі 12500,00 грн. станом на дату підписання цієї додаткової угоди. Остаточне погашення заборгованості за договором було внесено 10.07.2019 року. З огляду на це, позивач вважає, що вона повністю та належним чином виконала умови Додаткової угоди №1 та кредитного договору №SAMDNS353. Після цього, ОСОБА_5 звернулася до працівників банку з вимогою закрити картковий рахунок/рахунки, на якому/яких обліковувалась заборгованість за кредитним договором №SAMDNS353, проте їй відмовили, оскільки заборгованість продовжує існувати у первісному вигляді та банк продовжує нараховувати кошти за вказаним кредитним договором.

12.07.2019 року працівниками банку позивачу було надано заяву, адресовану вказаному відділу ДВС, яку було запропоновано передати виконавцю. У вказаній заяві кредитор повідомляє, що заборгованість сплачено і просить завершити виконавче провадження. Проте, наслідком такого завершення є повернення виконавчого документа стягувачу, а не органу який його видав. Такі дії банку, на думку позивача, є недобросовісними, так як в банка зберігається право на подання виконавчого документа повторно, що призведе до подвійного стягнення заборгованості. Враховуючи викладене вище, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить:

- визнати припиненим зобов`язання позичальника, яке існувало на підставі кредитного договору №SAMDNS353 від 08.01.08 року (він же кредитний договір б/н від 08.01.08), укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , та Додаткової угоди №1 від 10.07.19 року до цього договору, укладеної Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 ;

- зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» закрити будь-які рахунки, на яких обліковувалась заборгованість за кредитним договором № SAMDNS353 від 08.01.08 (він же кредитний договір б/н від 08.01.08), укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 ;

- всі судові витрати покалсти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року було задоволено клопотання позивача та зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надати Вінницькому міському суду Вінницької області належним чином посвідчену копію кредитного договору б/н, укладеного 08.01.08 року між ОСОБА_6 (ІПН: НОМЕР_1 ) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитний договір №SAMDNS353).

В судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачем не обгрунтовано спосіб захисту його прав, який ним обрано. Будь-яких порушень прав позивачем не доведено. Представнику не відомо чи відсутні інші кредитні договори з ОСОБА_5 , крім договору від 08.01.2008 року та угоди від 10.07.2019 року. Представник також додав, що позивачем не надано доказів щодо виконання виконавчого провадження в повному обсязі. Просив відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи №127/3474/16-ц та цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2016 року у справі № 127/3474/16-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 08.01.2008 року станом на 31.01.2016 року в сумі 15888,68 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. (а.с. 21-22).

Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.01.2008 року ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, відповідач ОСОБА_5 підтвердила, що погоджується на те, що заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до заяви позичальника ОСОБА_5 була видана кредитна карта «Универсальная, 30 дней льготного периода», базова відсоткова ставка на місяць складає 3 %. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором від 08.01.2008 року №б/н станом на 31.01.2016 року становить 15888,68 грн. Дана сума складається з: заборгованості за кредитом 1886,87 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 10 257,11 грн.; заборгованості по комісії 2750,00 грн.; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); 744,70 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 21-22).

Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.

За вказаним вище судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області 06.02.2017 року видано виконачий лист № 127/3474/16-ц.

На виконання вказаного рішення суду Центральним ВДВС м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2019 року (а.с. 19).

З матеріалів справи встановлено, що 10 липня 2019 року банк надав позивачу довідку, згідно з якою укладений 08.01.2008 року між позичальником ОСОБА_5 та АТ КБ «ПриватБанк» договір № б/н є договором № SAMDNS353. Між сторонами 10.07.2019 року укладено додаткову угоду №1 за кредитним договором № SAMDNS353 від 08.01.2008 року. Станом на 10.07.2019 року інших діючих кредитних договорів, укладених між ОСОБА_5 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» немає (а.с. 6).

10.07.2019 року сторони, кредитного договору № SAMDNS353 від 08.01.2008 року, уклали Додаткову угоду № 1 до цього договору, відповідно до умов якої сторони узгодили про зменшення заборгованості по вказаному кредитному договору в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., на суму пені в розмірі 266082,75 грн, яка була за рішенням банку прощена. На дату підписання цієї додаткової угоди сторонами визначено загальний розмір заборгованості за договором в сумі 12500,00 грн. (п. 1.2. додаткової угоди), дата остаточного погашення заборгованості 12.07.2019 року (п.1.3. додаткової угоди), для виконання цієї Додаткової угоди банк відкрив ОСОБА_5 , як позичальнику, рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості № НОМЕР_2 (а.с. 5).

10.07.2019 року через касу банку заявник внесла на зазначений рахунок 12500,00 грн, що підтверджено відповідною квитанцією (а.с. 7), чим виконала умови додаткової угоди № 1 від 10.07.2019 року за кредитним договором № SAMDNS353 від 08.01.2008 року. Сплата ОСОБА_5 даного платежу також підтверджується також довідкою банку від 06.09.2019 року (а.с. 8).

12.07.2019 року у зв`язку зі сплатою боржником заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про завершення виконавчого провадження № 58800088 з виконання виконавчого листа № 127/3474/16-ц на підставі п. 1. ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 9). Проте вказана заява не була передана до ДВС, що підтверджено представником позивача, оскільки ОСОБА_5 мала самостійно передати у виконавчу службу, однак не зробила цього, побоюючись недобросовісності стягувача.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Центрального ВДВС м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 09.09.2019 року, адресований Вінницькому міському суду Вінницької області, зі змісту якого вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 58800088 з примусового виконання виконавчого листа №127/3474/16-ц, виданого 06.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитного договору б/н від 08.01.2008 року станом на 31.01.2016 року в сумі 15888,68 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. До відділу надійшла заява від ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, в якій він повідомляє, що ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали Додаткову угоду № 1, у якій визначили заборгованість за договором в сумі 12500 грн. Станом на 10.07.2019 року дана сума була сплачена боржником стягувачу. Тому ОСОБА_5 в заяві вимагала негайно закінчити виконавче провадження та вчинити всі інші необхідні та передбачені законом дії у зв`язку з таким закінченням. Також зазначено, що до відділу надійшла заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням не завершувати виконавче провадження № 58800088, через відсутність підтвердження повного погашення поточної заборгованості та зокрема заборгованості за виконавчим листом №127/3474/16-ц. А також представник стягувача повідомив, що у випадку сплати заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області буде повідомлено окремою заявою стягувача. Станом на 09.09.2019 року заява від ПАТ КБ «ПриватБанк» про сплату заборгованості боржником до відділу не надходила. У зв`язку з цим, на даний час по виконавчому провадженню № 58800088 вчиняються виконавчі дії з метою забезпечення фактичного виконання виконавчого документа (а.с. 17-18, 20).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-2 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з п. 9.12. Умов та Правил надання банківських послуг, доворій діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгірується на такий же термін.

Позивачем не надано суду жодного належного доказу, що вона зверталася до банку із заявою про припинення дії її кредитного договору № SAMDNS353 та їй було відмовлено.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, позивачем не доведено суду факт наявності спору між сторонами про припинення дії кредитного договору.

Щодо твердження позивача про те, що вона повністю та належним чином виконала зобов`язання за кредитним договором, то суд звертає увагу на наступне. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2016 року було стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.01.2008 року в розмірі 15888,68 грн., яка була встановлена на 31.01.2016 року. Вказане рішення суду було звернуто до примусового виконання. Додаткова угода №1 була укладена між сторонами в 2019 року та нею встановлено заборгованість за договором в розмірі 12500,00 грн. Жодних умов при припинення дії основного договору в зв`язку з остаточним погашенням заборгованості за кредитним договором, Додаткова угода №1 не містить. Слід відзначити, що всі інші умови договору, що не суперечать умовам додаткової угоди, лишаються незмінними. Тобто, позивачу слід скористатись своїм обов`язком, визначеним п. 9.12. Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема проінформувати банк про припинення дії договору. Чого позивачем зроблено не було.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України суд вважає, що зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення вимоги про визнання зобов`язання припиненим відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання банка закрити будь-які рахунки, то слід зазначити наступне.

Позивачем на підтвердження своєї вимоги на ненадо суду жодного доказу щодо кількості та видів рахунків, на яких обліковувавсь заборгованість за кредитним договором № SAMDNS353 від 08.01.08 року, а також руху коштів за цими рахунками. В зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити обсяг відкритих рахунків на позивача та руху поштів по них (зняття, погашення, тощо), а саме чи здійснювались будь-які операції за цими рахунками станом на день ухвалення рішення судом.

Згідно із п. 9.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідний картрахунок може бути закритий на підставі заяви держателя, або банк має право закрити картрахунок, письмово повідомивши держателя. При цьому, держатель повинен, не пізніше 30 днів з дня повідомлення повернути картку в банк, після чого обслуговування карти припиняється. Держатель повинен погасити всі види заборгованості перед банком, в тому числі ті, що виникнули на протязі 30 днів з моменту повернення карти. Банк закриває картрахунок в термін не раніше 30-ти днів з дня припинення обслуговування карти.

Згідно із п. 142 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 року № 492, банк закриває поточні рахунки клієнтів, зокрема на підставі заяви клієнта; на підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом.

За змістом п. 148 вказаної вище Інструкції, поточний рахунок клієнта закривається на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов`язкових реквізитів: 1) найменування банку; 2) найменування клієнта [прізвища, імені, по батькові (за наявності)], коду за ЄДРПОУ [реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова")] власника рахунку; 3) номера рахунку, який закривається; 4) реквізитів рахунку, на який перераховується залишок коштів на поточному рахунку клієнта, або вимоги фізичної особи про видачу залишку коштів готівкою; 5) дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку може подаватися до банку в електронній формі засобами інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, якщо це передбачено договором банківського рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було виконано вимоги вказаного пунтку договору, зокрема не подано до банку заяву про закриття її рахунку. Тобто в матеріалах справи відсутні докази того, що банк відмовляється виконати вимогу позивача про закриття її рахунків.

Діючим законодавством не передбачено такого способу захисту прав, як зобов`язання закрити рахунки. Тому, обраний позивачем спосіб захисту, не відповідає встановленим діючим законодавством способам захисту своїх прав. Розірвання договору банківського рахунку є наслідком закриття поточного рахунку (ст. 1075 ЦК України). Проте позивачем вимога про розірвання кредитного договору не заявлялась.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині закриття рахунків є безпідставними.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі ОСОБА_8 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_5 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а позивач був звільнений від його сплати, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 598, 599, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.07.2020 року.

Суддя: