Справа №313/1805/18
Провадження № 2/313/40/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі головуючий суддя - Кравцов С.О., за участю секретаря судового засідання Сопінf С.О. представника позивача адвоката Шубіна О.П., відповідача ОСОБА_1 розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, суд -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2018 року до Веселівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, де останній зазначив, що 12.11.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана. та нею отримана грошова сума в розмірі 15000 доларів США, з терміном повернення коштів - до 25.12.2015 року. Факт укладення договору позики підтверджується власноручно написаною розпискою. Станом на дату звернення з даним позовом відповідач в зазначений строк борг не повернула та свої зобов`язання за укладеним договором не виконала.

Згідно інформації розміщеною на офіційній веб-сторінці Національного Банку України https://bank.gov.ua/control/uk/index, станом на 17.12.2018 року офіційний курс гривні до долара США складає 27,83 гривень за один долар. Позивач визначив,що ціна позову на день розгляду справи складає 417450,00 гривень.

Справа розглядом за клопотанням сторін відкладалась неодноразово.

Посилаючись на законодавчу базу та на правові позиції Верховного Суду, а саме:

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 - суму боргу за договором позики від 12.11.2015 року в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 17.12.2018 року, - складає суму в розмірі 417450,00 (чотириста сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позивача та просить суд їх задовольнити та зазначив, що Відповідачем, в свою чергу, не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який б спростував обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, покази свідків, письмові розписки про повернення боргу повністю або частково, листування з даного питання, з яких би вбачалося, що відповідач визнає факт передачі в борг коштів в сумі 15 тис. гривень, а не доларів США, тощо.

Вважає що, посилання відповідача у відзиві, що вона на час складання боргової розписки хворіла Паркінсоном де при такому захворюванні постійно тремтять руки, повністю спростовується твердженнями самої відповідачки у своєму відзиві (абзац третій першої сторінки тексту відзиву), де вона зазначила... «розписку писала під диктовку ОСОБА_2 ». В даному випадку відповідач не заперечує факт складання даної боргової розписки.

Стосовно посилання у відзиві, що у даній розписці не значиться у якій валюті нею отримано грошові кошти також не відповідають дійсності, так як відповідно до змісту тексту розписки від 12.11.2015 року відповідач власноруч написала розписку, де зазначила, що нею отримано від мене грошові кошти в сумі 15 тисяч доларів США.

Також вважаю безпідставними та необґрунтованим твердження відповідача, що дана розписка за своїм змістом не є конкретною і не підтверджує той факт, що їй було надано 15 тисяч доларів США і вона їх отримала.

Тобто, сама по собі розписка від 12.11.2015 року і є тим документом, який посвідчує передання позичальнику визначеної грошової суми. Нотаріальне посвідчення розписки чинним законодавством не вимагається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що між ОСОБА_2 та членами родини відповідача укладено договори оренди землі не на вигідних для них умовах, що фактично і є підставою складання даної розписки, не є предметом спору у даній справі та не підлягає вивченню під час розгляду даної справи по суті, так як орендні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, тощо. Крім того, ані відповідач, ані члени її родини жодного разу не зверталися до нього з пропозиціями про внесення змін до договорів оренди землі в частині перегляду розміру орендної плати, що також підтверджується відсутністю в матеріалах даної цивільної справи письмових доказів.

В даному випадку, якщо відповідач та члени її родини не погоджуються з умовами договору оренди землі, то в даному випадку вони не позбавлені законного права звернутися до суду з позовами про розірвання договорів оренди або визнання їх недійсними.

Враховуючи вище викладене, вбачається, що Позивачем та відповідачем виникли правовідносини позики з усіма наслідками відповідно до цивільного законодавства. Відповідач, у своєму відзиві підтвердила факт складання нею письмової розписки від 12.11.2015 року. Жодних належних та допустимих доказів про належне та своєчасне виконання Відповідачем грошового зобов`язання переді позивачем матеріали даної справи не містять.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнала. Надала письмовий відзив та підтвердила в судовому засіданні,що неї є мається борг, їй стало відомо з телефонного дзвінка її сина, тобто 06.05.19р., який їй зателефонував в м. Львів, де вона знаходилась на лікуванні, і повідомив, що у Веселівському районному суду Запорізької області відкрито цивільне провадження за позовом ОСОБА_2 до неї про стягнення суми боргу 417450 грн.

Таким повідомленням вона була шокована. Як зазначає що на підтвердження свого позову позивач надав якусь розписку, де дійсно у 2013 році вона захворіла і звернулася до нього за допомогою надати їй гроші в борг на лікування. Але мова йшла про гривні, а не долари. Він погодився надати їй гроші, але вона зараз не пам`ятає, але здасться 15 тисяч грн., і не більше. Гроші були їй надані в борг під умови, що вона на протязі строку 50 років оренди не буде піднімати питання про витребування земельної ділянки, яку вона надала йому в оренду. Зазначає, що вона наскільки була хвора, що розписку писала під диктовку ОСОБА_2 , що він їй говорив те вона і писала.

Вона розуміла, що укладений договір оренди земельної ділянки є протизаконним, так як у договорі вона майже за всіх своїх дітей ставила свою підпис та і сума орендної оплати 405 грн. на рік.

Ознайомившись із наданою їй розпискою та наданим їй правом надати свої заперечення та доводи щодо заявлених позовних вимог вважає, що.

1. У 2015 році вона не могла написати розписку, так як вже хворіла Паркінсоном де при такому захворюванню постійно тремтять руки.

Вона могла написати таку розписку, але до своєї хвороби, так як іноді виникали такі обставини, що їй потрібні були гроші на ліки.

2. Розписка за своїм змістом не є конкретною і не підтверджує той факт, що їй були надані 15 тисяч доларів США і вона їх отримала.

3. В розписці є, що вона отримала 15 тисяч, а що саме отримала не зазначено.

Вважає, що при таких обставинах позивач повинен довести, що вона отримала саме 15 тисяч доларів США, оскільки в розписці таке не зазначено. Позивач вважає, що за таким документом неможливо стягнути зазначену суму, так як вона є недостовірною.

Крім того, її доводи, що вона ніколи не брала у ОСОБА_2 таку суму підтверджується тим, що сам ОСОБА_2 після спливу зазначеного строку в розписці 25.12.15р. ніколи не піднімав питання про стягнення з неї 15000 доларів США.

Якщо брати до уваги, що ця розписка підтверджує здійснення правочину то вона повинна бути укладена з дотриманням вимог ст.ст.827-829 ЦПК України і враховуючи те що предметом є значна сума, вона повинна бути укладена нотаріально засвідчена.

Якщо дивитися з точки зору логіки, то хто б їй дав би таку суму в борг, якщо в неї в селі житловий будинок вартістю до 5ти тисяч грн. і більше нічого нема.

Посилання в позові, що існує певна судова практика стосовно стягнення боргу. Можливо і існує, але в законі чітко зазначено, що такий правочин повинен був бути нотаріально завірений.

Просить звернути увагу на те, що в позові майже за обставин справи нічого не наводиться, коли при яких обставинах, хто бачив і може підтвердити. Написаний позов нібито філософський роман, але 15 тисяч доларів треба стягнути. Вважає, що це протизаконно, вона не брала у нього зазначену суму боргу. ОСОБА_2 міг без всяких перешкод укласти договір про борг і нотаріально посвідчити.

Вважає, що в діях позивача ОСОБА_2 вбачаються ознаки злочину, том вона вирішила звернутися із заявою до органів поліції.

Разом з тим, просить суд взяти до уваги фактичні обставини, які мали місце між сторонами у цій справі, що розписка була написана у зв`язку із важким станом здоров`я відповідача і їй було надано в борг лише 15 тисяч гривень, які вона потратила на ліки. А в подальшому позивач вирішив використати цю розписку з метою шантажу, що якщо вона надумає відібрати земельну ділянку то він буде ставити питання про стягнення з неї 15 тисяч доларів, які він знає що вона при своєму житті ніколи не зможе віддати.

Вважає, що підстав для задоволення заявлених позовних вимог у цій справі не має, тому, керуючись ст.ст.43, 58, 64, 191 ЦПК У країни,- просить суд у задоволенні безпідставного позову ОСОБА_2 про стягнення суми боргу повністю відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З дослідженого в судовому засіданні оригінала розписки встановлено, що 12.11.2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, нею, отримана грошова сума в розмірі 15000 доларів США, з терміном повернення коштів - до 25.12.2015 року. Факт укладення договору позики підтверджується власноручно написаною розпискою. Станом на дату звернення з даним позовом відповідач в зазначений строк борг не повернула та свої зобов`язання за укладеним договором не виконала. Відповідач не заперечує про написання нею розписки, але вважає що вона отримала 15 000 гривень, а не доларів.

Згідно інформації розміщеною на офіційній веб-сторінці Національного Банку України https://bank.gov.ua/control/uk/index, станом на 17.12.2018 року офіційний курс гривні до долара США складає 27,83 гривень за один долар. Позивач визначив,що ціна позову на день розгляду справи складає 417450,00 гривень. про що підтвердив в судовому засіданні.

Відповідачем, не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який б спростував обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, покази свідків, письмові розписки про повернення боргу повністю або частково, листування з даного питання, з яких би вбачалося, що відповідач визнає факт передачі в борг коштів в сумі 15 тис. гривень, а не доларів США, тощо.

З наведеного, вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини позики з усіма наслідками відповідно до цивільного законодавства. Відповідач, у своєму відзиві підтвердила факт складання нею письмової розписки від 12.11.2015 року. Жодних належних та допустимих доказів про належне та своєчасне виконання Відповідачем грошового зобов`язання переді позивачем матеріали даної справи не містять.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).

Так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 (ЄДРСРУ № 75296546) погодилась з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17.

В контексті вище зазначеного рішення Велика Палата Верховного Суду зазначає що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_2 .

Розмір судових витрат понесених позивачем в зв`язку з розглядом даної справи, що складається з загальної суми сплаченого судового збору в сумі 4174,50 гривень, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 7,12,15, 209,229,258,263 ЦПК України, ст. ст. 15, 16. 525,526, 530, 610, 631, 1046 - 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою

АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 РНОК1Ш НОМЕР_2 , який

зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , - суму боргу за договором позики від 12.11.2015 року в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 17.12.2018 року, - складає суму в розмірі 417450,00 (чотириста сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4174,50 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов

?