У Х В А Л А Справа № 200/11038/19

Провадження № 2-зз/932/28/20

26 червня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Калантаєнку Д.В.,

за участю представниці позивачки ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання третьої особи ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного сумісного майна подружжя.

23 червня 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, що вжитті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року. Клопотання обґрунтовує тим, що предметом спору в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного сумісного майна подружжя, є квартира АДРЕСА_1 . Цю квартиру ОСОБА_4 , який є його рідним братом, придбав за кошти, отримані від продажу спадщини, Ѕ частина якої мала відійти йому. Ці обставини встановлені преюдиційним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року по справі № 200/14579/13ц, яке ОСОБА_4 і досі не виконано. У вказаній справі 11.12.2013 року судом було застосовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , однак не дивлячись на обтяження майна, 18.03.2014 року квартира була відчужена за договором дарування. ОСОБА_4 було достовірно відомо про арешт квартири, оскільки 17.03.2014 року він подав апеляційну скаргу на ухвалу від 11.12.2013 року про забезпечення позову. Договір дарування квартири ОСОБА_4 уклав тільки з метою уникнення від виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року. Іншим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2016 року договір дарування квартири був визнаний недійсним. Вже більше шести років ОСОБА_4 злісно ухиляється від виконання судового рішення. Виконавче провадження здійснюється Шевченківським відділом ДВС, в межах якого державним виконавцем 17.07.2019 року накладено арешт на спірну квартиру. Внаслідок того, що боржник ОСОБА_4 кошти, що присудженні до стягнення, не сплатив, 07.08.2019 року державним виконавцем складено акт опису та арешту спірної квартири, для її продажу з публічних торгів. Цим актом квартира передана йому, як стягувачу, на відповідальне зберігання. Дізнавшись про ці дії державного виконавця, ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_3 ініціювали цей спір, єдиною метою якого є подальше ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення. В межах цієї цивільної справи про поділ майна подружжя, арешт на квартиру накладено не обґрунтовано, оскільки квартира вже була обтяжена арештом у виконавчому провадженні та підлягає примусовій реалізації з торгів. Таким чином, ухвала суду від 06 серпня 2019 року є перешкодою у виконанні рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року по справі № 200/14579/13ц, що набрало законної сили та обов`язкове для виконання в силу вимог ст. ст. 124, 129 Конституції України.

В судовому засіданні третя особа своє клопотання підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що тим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року по справі № 200/14579/13ц, з його брата ОСОБА_4 на його користь стягнуто більше ніж 800 000 гривень, як компенсацію його частки у спадщині, що залишилась після смерті їх батьків. З метою уникнення виконання цього рішення, ОСОБА_4 , не дивлячись на арешт квартири, подарував її своїм дітям. Він оскаржив цей правочин та судом було прийнято рішення про визнання його недійсним. Після поновлення запису про право власності ОСОБА_4 на квартиру, повторно відкрито виконавче провадження, у межах якого державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника. Дізнавшись про повторне відкриття виконавчого провадження та арешт майна, з метою його подальшої реалізації для виконання рішення суду, що набрало законної сили, ОСОБА_4 та його дружина ініціювали цей позов, щоб знову зробити неможливим виконання вказаного рішення. Спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ОСОБА_4 її придбав за рахунок коштів, що отримав від продажу спадкового майна. Через те, що ухвала суду від 06 серпня 2019 року про забезпечення позову є перешкодою у здійсненні подальших виконавчих дій, прохав клопотання задовольнити. Одним із рішень судів апеляційної чи касаційної інстанції встановлено те, що спірна квартира набута на кошти, які виручені його братом ОСОБА_4 від продажу Ѕ частки того спадкового майна, яке повинно належати йому. Що це за рішення, він не пам`ятає, назвати його суду не може.

Представниця позивачки заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову та прохала в ньому відмовити. Пояснила, що спірна квартира придбана у шлюбі, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У випадку, коли судом буде постановлене рішення про задоволення позову, його буде неможливо виконати через те, що квартира буде реалізована з торгів у процедурі примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року по справі № 200/14579/13ц. Зазначила, що у ОСОБА_4 є і інше майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог ОСОБА_2 , як стягувача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Письмові заяви та клопотання до суду не надходили.

Заслухавши пояснення третьої особи, заперечення представниці позивачки, дослідивши матеріали клопотання про скасування заходів забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Предметом спору у цій цивільній справі є квартира АДРЕСА_1 , зареєстрованим власником якої є відповідач ОСОБА_4 . Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову та заборонено ОСОБА_4 та будь яким третім особам вчиняти дії, що направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Предметом доказування у цій цивільній справі є обставини придбання квартири АДРЕСА_1 , тобто чи придбана вона спільним коштом подружжя, чи є особистою власністю одного із цього подружжя внаслідок придбання за кошти, які отримані у дарунок чи спадщину. Віднесення спірного майна до спільної сумісної власності подружжя можливе лише за наслідком розгляду справи по суті, на цей час суд не вправі, до проведення належного судового розгляду, визнавати спірне нерухоме майно особистою власністю одного із подружжя. Відтак, на цій стадії процесу доводи ОСОБА_4 не можуть слугувати підставою для скасування заходів забезпечення позову, які вжиті судом з метою захисту майнового інтересу позивачки щодо майна, яке придбано у період перебування її у шлюбі із відповідачем. Так, і представниця позивачки, і сам ОСОБА_2 у судовому засіданні визнали той факт, що зняття заборони на відчуження спірного майна призведе до реалізації квартири в межах відкритого виконавчого провадження, де ОСОБА_2 є стягувачем, чим у випадку задоволення позову, в тому числі і часткового задоволення, виконання рішення суду буде унеможливлено. Крім цього, таке судове рішення може бути використано позивачкою для оскарження результатів торгів в процедурі примусового виконання судового рішення, що може потягти порушення прав осіб, які участі у справі не беруть. Через це, клопотання ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 158, 258-260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову, що застосовані ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя, у вигляді заборони на вчинення дій направлених на відчуження квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути протягом 15 днів оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п. 3 Розділу 12І Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії цього карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко