Ухвала

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 629/740/19

провадження № 61-3443ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Харківської області, Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2020 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку із необхідністю зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, надіслати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги.

Враховуючи неведене, заявнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 10 квітня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала Верховного Суду від 19 березня 2020 року отримана ОСОБА_1 31 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 19 березня 2020 року, станом на 21 липня 2020 року заявником не усунуто.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість судових рішень, не навів передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без посилання на випадки, зазначені у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які визначені процесуальним законом підставами касаційного оскарження судових рішень (неврахування судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах; наявність порушень, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), не є виконанням вимог процесуального закону (пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено,

що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтею 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Харківської області, Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников