Справа № 487/7649/19
Провадження № 2/487/565/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

23.06.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 03.11.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від вказаного шлюбу мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу відповідач долею дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, що підтверджується довідками Заводського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області №34778 від 21.08.2019 року та №52055 від 19.12.2018 року, відповідно до яких ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 192375,50 грн. Вказане свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 13.02.2020 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, суду пояснювала, що відповідача неодноразово викликали до органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради на комісію для розгляду питання щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків, на що він в телефонному режимі повідомляв, що не має часу, оскільки зайнятий на роботі. 23.06.2020 року до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, розгляд справи просила провести з урахуванням думки Органу опіки та піклування, викладеної у висновку від 27.02.2020 року.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією про права дитини (20.11.1989 року) проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно зі ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що з 03.11.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2014 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05.03.2002 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.04.2009 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 11.07.2013 року).

Діти проживають разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2020 року, складеного службою у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, житло винаймається. Квартира складається з трьох кімнат, підключені усі комунікації. Діти забезпечені окремими спальними місцями, місцями для навчання та відпочинку, мають речі по сезону, отримують належне виховання з боку матері.

Після розірвання шлюбу відповідач долею дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Так, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі Ѕ частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, і до повноліття дітей, починаючи з 13.02.2014 року.

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.02.2020 року, наданого державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса), ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 31.01.2020 року становить 225287,00 грн.

Органом опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради 27.02.2020 року за №1130/020201-22/25/14/20 був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню до дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З вказаного висновку вбачається, що усі діти мають стійку прив`язаність до матері. Стосунки дітей з батьком є невизначеними, оскільки діти тривалий час з ним не бачаться. Малолітня ОСОБА_6 не пам`ятає події, які викликають позитивні спогади при взаємодії з батьком. З боку останнього дівчинка не відчуває любові, підтримки, зацікавленості її життям. ОСОБА_7 має амбівалентні почуття, при яких з одного боку сумує за батьком, а з іншого злиться та ображається на нього.

Покази свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили винну поведінку відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 на виклики суду до судового засідання неодноразово не з`явився, відзиву на позов та доказів, які б свідчили про його інтерес до дітей, про його бажання приймати активну участь у вихованні дітей, допомагати їм матеріально, бажання бути батьком дітей, суду не надав. Крім того, 04.02.2020 та 18.02.2020 на виклики до органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради для розгляду питання щодо виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків останній неодноразово не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що зайнятий на роботі. З вказаного суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , повідомивши в телефонному режимі про неможливість явки до органу опіки та піклування у зв`язку із зайнятістю на роботі, надав перевагу роботі, знехтувавши своїм правом бути присутнім під час розгляду питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, чим виявив свою байдужість до долі дітей.

Окрім того, пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

За такого, враховуючи, що станом на день ухвалення судом рішення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг вісімнадцяти років, суд приходить до переконання про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні були встановлені підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165 СК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Суддя Т.А.Карташева