Справа № 680/98/20
№2/680/324/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Нова Ушиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Матущака Віктора Івановича про визнання договорів купівлі-продажу дійсними, -

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням зміни позовних вимог просив визнати дійсним договір №1 від 21 вересня 2007 року купівлі-продажу приміщення зерноскладу (загальна площа 500,3 кв.м.), приміщення піднавісу на зернотоку (загальна площа 395,5 кв.м.) та договір №18 від 30 червня 2008 року купівлі-продажу приміщення корівника (загальна площа 735 кв.м.), укладених між ним та ліквідатором ТОВ «Вікторія» в особі Матущака Віктора Івановича.

В обґрунтування позову зазначив, що 21 серпня 2007 року та 30 червня 2008 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича, який діяв на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 01 лютого 2007 року по справі №4/343-Б, укладені договори №1 та № 18, згідно з якими він придбав приміщення корівника на 100 голів в с.Глібів вартістю 3817 грн, приміщення зерноскладу в с.Глібів вартістю 7182,54 грн, приміщення піднавісу на зернотоку в с.Глібів вартістю 4050 грн. Після оплати вартості вказаного майна, продавець передав йому майно згідно з актом приймання-передачі. На його пропозицію щодо нотаріального посвідчення даного договору ОСОБА_2 погодився і зазначив, що дана нотаріальна дія буде здійснена пізніше. Однак по теперішній час здійснити зустріч із останнім та нотаріально посвідчити договори не вдалось. Вважає, що він не може бути протиправно позбавлений права власності, посилаючись на статтю 41 Конституції України.

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року позовну заяву повторно залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче судове засідання на 03 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у вступному слові позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду відзив у якому вказав, що постановою Господарського суду Хмельницької області від 31 січня 2011 року по справі № 4/343-Б, ТОВ «Вікторія» с. Глібів, Новоушицького району, Хмельницької області визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а його призначено ліквідатором.

21 серпня 2007 року між позивачем та ним було укладено договір купівлі-продажу №1 на предмет купівлі приміщень зерноскладу, навісу на зернотоці, приміщення електростанції, що перебували у власності підприємства банкрута. Істотні умови договору виконані в повному обсязі сторонами, про що складено та підписано акт приймання-передачі. Тому позов визнає та просить справу розглянути без його участі.

Суд, заслухавши позивача, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

З копії договору купівлі-продажу від 21 серпня 2007 року № 1 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича, який діяв на підставі ухвали Господарського суду від 01 лютого 2007 року здійснило продаж ОСОБА_1 лоту №2 приміщення зерноскладу с.Глібів вартістю 7182,54 грн., лоту №3 приміщення під навісу на зернотоку с.Глібів вартістю 4050 грн, лоту №5 приміщення електростанції с. Глібів вартістю 1840 грн (а.с.11-12). Оплата позивачем вартості приміщення корівника підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №2/1 від 21 серпня 2007 року (а.с.14). Цього ж дня зазначені нежитлові приміщення були передані позивачу згідно з актом приймання-передачі (а.с.13).

З копії договору купівлі-продажу 30 червня 2008 року №18 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича, який діяв на підставі ухвали Господарського суду від 01 лютого 2007 року здійснило продаж ОСОБА_1 лоту №9 приміщення корівника на 100 голів в с.Глібів, вартістю 3817 грн (а.с.7-8). Оплата позивачем вартості приміщення корівника підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №18 від 30 червня 2008 року (а.с.10). Цього ж дня зазначене нежитлове приміщення було передано позивачу згідно з актом приймання-передачі (а.с.9).

Факт визнання ТОВ «Вікторія» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на здійснення якої ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Матущака В.І. не оспорювались сторонами. Водночас належних доказів на підтвердження зазначених вище обставин, а саме ухвали господарського суду Хмельницької області від 01 лютого 2007 року по справі №4/343-Б суду не надано, ні позивачем, ні відповідачем.

Відповідно до положень статті 657 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає

нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частина третя статті 640 ЦК України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, передбачала, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і

нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено у новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності зазначеним вище Законом.

Суд установив, що спірні договори купівлі-продажу нерухомого майна датовані 21 серпня 2007 року та 30 червня 2008 року, тобто вони підлягали як державній реєстрації, так і нотаріальному посвідченню, чого сторонами здійснено не було. Таким чином вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним.

Окрім того, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Належних та достатніх доказів на підтвердження зазначених вище обставин суду не надано.

Доводи позивача щодо захисту свого права власності на спірні нежитлові приміщення, суд відхиляє, оскільки право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК). Підстав набуття позивачем права власності на зазначене майно суд не встановив.

Таким чином підстави для задоволення позову відсутні.

Визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб.

Водночас, визнання відповідачем цього позову суперечить вимогам закону, викладених вище, тому не приймається до уваги судом.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем у сумі 840 грн 80 коп. на останнього.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Матущака Віктора Івановича про визнання договору купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Продовженні відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України у зв`язку із карантинними заходами строки на подання апеляційної скарги закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України №731-IX від 18.06.2020 06.08.2020. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Повний текст рішення виготовлений 23 липня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Яцина