справа № 208/4119/20
№ провадження 6/208/122/20
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

За участю: секретаря Корнієнко К.Є.,

розглянув матеріали подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. «про примусовий привід боржника», -

встановив:

30 липня 2020 року державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. звернувся із поданням «про примусовий привід боржника», у якому прохає суд вирішити питання про примусовий привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У своєму поданні заявник посилається на те, що на виконанні державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. знаходиться виконавче провадження АСВП № 58830441 з примусового виконання судового наказу № 2-1114 виданого 18.05.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, щомісячно.

Державним виконавцем, керуючись вимогами ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» 10.04.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження, рекомендованими листами.

Державним виконавцем, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано запити до ДФС України, ПФ України, Кам`янського МЦЗ. Згідно відповідей отриманих з вищевказаних установ боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, рахунки в установах банків відсутні, в Кам`янському МЦЗ на обліку, як отримувач державної допомоги по безробіттю не перебуває.

Станом на теперішній час, вимоги виконавчого документу боржником не виконані, місце його знаходження не відоме. Без необхідної інформації та документів неможливо провести виконавчі дії, для реального виконання рішення суду, від виконання рішення суду ухиляється.

Відповідно до даних, що містяться у виконавчому документі боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

У своєму поданні державний виконавець посилається на ч.1 ст. 438 ЦПК України, відповідно до якої розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення ухвалюється судом іменем України і є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В свою чергу, ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує Боржника своєчасно з`являтися на вимогу виконавця. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом. Одночасно закон надає виконавцю право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14).

Привід у виконавчому провадженні здійснюється органами Національної поліції України (п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію України»). При чому як засіб процесуального примусу щодо осіб, які не виконують вимог законодавства, привід являє собою обмеження прав людини, що неможливо без наявності достатніх обґрунтованих підстав.

В судове засідання державний виконавець Максютенко А.М. не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, причини не явки не повідомив.

В судове засідання зацікавлена особа (стягувач) ОСОБА_2 не з`явилась, причини не явки не повідомила.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України

Судом встановлено, що 30 червня 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. із поданням «про примусовий привід боржника».

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. знаходиться виконавче провадження АСВП № 58830441 з примусового виконання судового наказу № 2-1114 виданого 18.05.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, щомісячно (а.с. 4).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 10 квітня 2019 року винесено постанову відкриття виконавчого провадження, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.4).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 06 листопада 2018 року винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.6).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2020 року винесено повідомлення про внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.7-8).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.9).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року направлено виклик державного виконавця Попову Олександру Сергійовичу, на адресу: АДРЕСА_1 . (а.с.10)

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.11-12).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.13-14).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженних гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.15-16).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.17-18).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.11-12).

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. 11 березня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника, та у відповідності до статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам (а.с.20-21).

Державним виконавцем, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано запити до ДФС України, ПФ України, Кам`янського МЦЗ. Згідно відповідей отриманих з вищевказаних установ боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, рахунки в установах банків відсутні, в Кам`янському МЦЗ на обліку, як отримувач державної допомоги по безробіттю не перебуває.

Суд вважає, що приведена вище інформація, а саме зазначені дії в межах виконавчого провадження не свідчать саме про ухилення від виконання рішення судів і такі дії, не є свідомими.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України N 16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року та "Іммобільяре Саффі проти Італії".

Так, у пункті 40 рішення в справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) зазначається, що "…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін".

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене "пілотне" рішення у справі " ОСОБА_4 проти України" ( ОСОБА_5 v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

З урахуванням такої позиції Європейського суду суд зважає при цьому також на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Таким чином, застосування примусового приводу до боржника можливо лише вразі його належного повідомлення про необхідність прибути до виконавчої служби та його ухилення від явки, за умови повідомлення належним чином. В матеріалах справи відсутні підтвердження повернення кореспонденції державного виконавця за місцем проживання боржника. Приймаючи до уваги вимогу про примусовий привід якого державний виконавець просить суд забезпечити, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження отримання боржником вимог державного виконавця та іншої кореспонденції в межах вказаного виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання про примусовий привід боржника, у зв`язку з чим суд відмовляє у його задоволенні за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, п. 14 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

В задоволені подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Максютенко А.М. «про примусовий привід боржника» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційного скарги в 15-денний термін з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до внесених змін до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, N 40-41, 42, ст. 492):, а саме в Розділ VI "Прикінцеві положення":

"3. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325,цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).".

Суддя Івченко Т. П.