Справа № 454/1793/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача та просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються згідно судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 03.04.2018 року та стягувати із ОСОБА_2 в її користь аліменти на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Судовим наказом виданим суддею Сокальського районного суду Львівської області 03.04.2018р. із відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що син на даний час проживає з нею та знаходяться на її утриманні. В неї змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утриманні сина через його вікові потреби. Аліменти присудженні судом сплачує. Відповідач працює, має постійний дохід та отримує достатньо коштів для забезпечення дитини.

Крім того, син має проблеми із зором та потребує додаткових коштів, які відповідач добровільно не надає.

У зв`язку з цим, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень життєвих потреб дитини, забезпечення фізичного, духовного та соціального розвитку.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої заперечення мотивує наступним.

Матеріальний стан відповідача в кращу сторону не змінився, постійної роботи він не має. Через введений карантин він взагалі втратив і тимчасовий заробіток, на даний час він не працює. Крім того, він здійснює догляд за мамою, яка на даний час потребу догляді у зв`язку з захворюванням.

Таким чином, рішенням Сокальського районного суду від 03.04.2018р. встановлено розмір аліментів у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням ст.182 СК України, щодо гарантованого розміру аліментів та забезпечує права дитини на належне утримання.

Також, щодо стягнення судових витрат відповідач заперечує у повному обсязі.

Позивач та її представник подали в суд заяву в якій вказують, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження встановлено, що у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу виданому Сокальським районним судом Львівської області від 03.04.2018 р. із відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181СК України).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статтей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним погіршенням матеріального становища стягувача аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Отже, значне погіршення матеріального становища матері може бути підставою для її вимоги про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3ст. 181СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Враховуючи положеннями ст.ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Разом з цим, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що у позивачки погіршився матеріальний стан, що є підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів.

Крім цього, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів.

Окрім цього, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Також, особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Таким чином, слід змінити спосіб стянення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати інтересам сторін та не буде погіршувати їх матеріального стану.

Разом з цим, згідно норми ст. 133 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В матеріалах справи наявний ордер про надання правової допомоги від 15.06.2020р. між ОСОБА_1 адвокатом Матвійчук Г.М. на підставі договору №667/30/20 від 11.06.2020р.

Згідно квитанції до прибуткого касового ордера №13 від 12.06.2020р. ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_1 сплатила адвокату Матвійчук Г.М. 2300грн. за надання правової допомоги.

Також, що стосується витрат на правничу допомогу, то суд враховує положення ст.137 ЦПК України, згідно частини четвертої та п`ятої якої, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, в попередньому розрахунку суми судових витрат вказано, що позивач понесла 400грн. витрат на складання договору з адвокатом, однак самого договору №667/30/20 від 11.06.2020р. укладеного між Бучан та адвокатом Матвійчук Г.М. про надання правової допомоги не надала

Крім того, справа розглянута у відсутності сторін та представника позивача, а тому, очікувані витрати на участь в двох судових засіданнях в загальному розмірі 700грн. не підлягають стягненню, так як представник позивача не приймала участі в жодному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, а також наявності на утриманні відповідача важкохворої мами, суд дій шов висновку про стягнення з нього на користь позивача 1100грн. на професійну правничу допомогу, а саме сплачених позивачкою за консультацію та складання позовної заяви.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, беручи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги та часткове задоволення позову, суд констатує про необхідність стягнення судового збору з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються згідно судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 03.04.2018 року.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 03.04.2018 року по справі №454/858/18.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 100 (одна тисяча сто) грн. 00коп.

Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на обидві сторони пропорційно:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 420 (чотириста двадцять)грн. 40коп. судового збору.

Іншу частину судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає с.Суховоля, Сокальського району, Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина