У Х В А Л А

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 654/5481/13-ц

провадження № 61-9353ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним та витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним та визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та зобов`язання повернути земельну ділянку з незаконного володіння.

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017року у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано удаваним правочин щодо представництва (доручення) на підставі довіреності від 10 лютого 2012 року, виданого ОСОБА_8 на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2000 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в АДРЕСА_1 ;2, застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу.

У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом - відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017року в частині застосування до правовідносин сторін по справі правил, що регулюють правовідносини купівлі-продажу, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог з підстав, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

22 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга подана у строки передбачені статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає як на підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 1, 3, 4 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник вважає, що суд застосував статі 235 ЦК України (щодо правових наслідків удаваного правочину) та статті 244 ЦК України (щодо представництва за довіреністю) до спірних правовідносин без врахування правових висновків Верховного Суду , висловлених у постановах постанови Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №501/5213/13, від 27 грудня 2019 року у справі №607/14107/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №620/777/17, від 26 вересня 2019 року у справі №562/436/18, від 29 серпня 2019 року у справі №305/1772/17, від 17 липня 2019 року у справі №592/9612/16-2ц, від 17 липня 2019 року у справі №127/16573/16-ц в яких зазначено: видача довіреності на володіння, користування та розпорядження майном без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття права власності на майно особою, яка цю довіреність отримала.

Також, скаржник вважає, що суд застосував статтю 15 Закону України «Про кооперацію» без врахування висновку Верховного Суду, висловленого у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №617/1432/16-ц в якій зазначено: садове товариство може створюватись у двох організаційно-правових Формах - як кооператив і як громадська організація. Від обраної організаційно-правової форми залежить порядок його державної реєстрації, а також порядок здійснення діяльності таким товариством.

Скаржник посилається на пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України та вважає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статей 334, 600, 640 ЦК України до спірних правовідносин що стосуються можливості набуття у власності нерухомого майна на підставі угоди про передачу відступного, яка нотаріально не посвідчена.

Крім цього, скаржник посилається на пункт 4 частини 3 статті 411 ЦПК України та вважає, що суд встановив обставини справи, що мають суттєве значення на підставі недопустимого доказу, а саме довідки Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №451 від 25 вересня 2012 року.

30 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає як на підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 1, 3 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник вважає, що суд застосував статі 235 ЦК України (щодо правових наслідків удаваного правочину) та статті 244 ЦК України (щодо представництва за довіреністю) до спірних правовідносин без врахування правових висновків Верховного Суду , висловлених у постановах постанови Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №501/5213/13, від 27 грудня 2019 року у справі №607/14107/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №620/777/17, від 26 вересня 2019 року у справі №562/436/18, від 29 серпня 2019 року у справі №305/1772/17, від 17 липня 2019 року у справі №592/9612/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі №127/16573/16-ц в яких зазначено: видача довіреності на володіння, користування та розпорядження майном без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття права власності на майно особою, яка цю довіреність отримала.

Скаржник посилається на пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України та вважає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статей 334, 600, 640 ЦК України та статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до спірних правовідносин що стосуються можливості набуття у власності нерухомого майна на підставі угоди про передачу відступного, яка нотаріально не посвідчена.

01 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає як на підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 4 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник посилається на пункт 5 частини 1 статті 411 ЦПК України та вважає, що суд апеляційної інстанції не повідомив її належним чином про дату та час судового засідання, чим порушив її процесуальні права.

Також, ОСОБА_2 посилається на пункт 4 частини 3 статті 411 ЦПК України та вважає, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи на підставі недопустимих доказів, а саме розписки про отримання коштів від 10 лютого 2011 року, довіреності від 10 лютого 2012 року, пояснень ОСОБА_5 , що надані ним під час судового розгляду у суді першої інстанції.

06 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначає як на підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 3, 4 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник посилається на пункт 5 частини 1 статті 411 ЦПК України та вважає, що суд апеляційної інстанції не повідомив її належним чином про дату та час судового засідання, чим порушив її процесуальні права.

Скаржник посилається на пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України та вважає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статей 334, 600, 640 ЦК України до спірних правовідносин що стосуються можливості набуття у власності нерухомого майна на підставі угоди про передачу відступного, яка нотаріально не посвідчена.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Херсонський апеляційний суд прийняв постанову 20 травня 2020 року, повний текст якої було виготовлено 22 травня 2020 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі 25 травня 2020 року, тобто останній день оскарження припадав на 23 червня 2020 року, а зі скаргою скаржник звернувся 06 липня 2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11 березня 2020 № 211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25 березня 2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року на усій території України.

Відповідно до пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Ураховуючи те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено 20 травня 2020 року, закінчення тридцятиденного строку на касаційне оскарження такого рішення припадає у період дії карантину, Верховний Суд вважає, що пропущений строк ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року продовжується в силу закону.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 травня 2020 року на підставі пункту першого, третього, четвертого частини другої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд враховувавши предмет позову, характеру правовідносин, складності справи, вважає, за необхідним відкрити касаційне провадження у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Голопристанського районного суду Херсонської області цивільну справу № 654/5481/13-ц за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним та витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним та визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров