Справа № 461/5131/20
Провадження № 2/461/1209/20
УХВАЛА

02.07.2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф. розглянувши заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 р. Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення його позову, в якій просить з метою забезпечення позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Р51.994.70720 від 02.02.2017 у розмірі 19548,94 грн. накласти арешт на грошові кошти, які наявні на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в межах суми у розмірі 19548,94 грн., що є ціною позову, котрий забезпечується.

Мотивуючи тим, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за Кредитним договором, котра на разі стягнута з неї згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 27.02.2018 за №391, що на даний час виконаний лише частково, а саме на суму 12101,61 грн.

Разом з тим, постановою Житомирського апеляційного суду від 21.05.2020 у справі №274/4166/19 вище вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, а також стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 12101,61 грн., котрі до цього були стягнуті з неї на користь позивача у межах виконавчого провадження, відкритого на виконання вище згадуваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 27.02.2018 за №391.

Відтак, станом на 18.06.2020 у ОСОБА_1 існує заборгованість за Кредитним договором у розмірі 19548,94 грн., розмір котрої може збільшитися на суму 12101,61 грн. у випадку, якщо вище вказана постанова Житомирського апеляційного суду від 21.05.2020 у справі №274/4166/19 буде виконана.

Відтак, на думку позивача, існує ймовірність того, що грошові кошти відповідача, на котрі на даний час накладено арешт та звернено стягнення в межах виконавчого провадження №56145041, відкритого у Бердичівському МРВДВС Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) на виконання вище згадуваного виконавчого напису нотаріуса, буде звільнено з-під арешту, та знято їх відповідачем з відповідних рахунків, котрі, ймовірно, згодом будуть закриті, що значно утруднить подальше примусове виконання ухваленого судового рішення, у випадку задоволення пред`явленого у даній справі позову, тому просить позов задоволити.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо заборгованості за кредитним договором №Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. Згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 9737, 00 грн. зі сплатою 19,5% річних. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит, в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 19548,94 грн.

Разом з тим, як вбачається із заяви про забезпечення позову, заборгованість, яка утворилася у ОСОБА_1 стягнута з неї на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 27.02.2018 за №391, що на даний час виконаний лише частково, а саме на суму 12101,61 грн.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21.05.2020 у справі №274/4166/19 вище вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, а також стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 12101,61 грн., котрі до цього були стягнуті з неї на користь позивача у межах виконавчого провадження, відкритого на виконання вище згадуваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 27.02.2018 за №391.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК (1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуальногозаконодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, а відтак суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є підставною і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, які наявні на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в межах суми у розмірі 19548,94 грн., що є ціною позову, котрий забезпечується.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.Ф. Романюк