Справа № 351/347/20
Номер провадження №2/351/375/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2020 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Калиновського М.М.,
з участю секретаря Равлюк М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Снятинської РДА про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Снятинської РДА про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2018 р. Від спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на сьогоднішній день проживають з позивачем, окремо від відповідачки. Спільне життя з відповідачкою не склалось з причин відсутності взаєморозуміння та довіри між сторонами, байдужості до проблем кожного, відсутності сімейного вогнища. Сторони проживаю окремо. Вважає, що шлюб існує формально, перебувати в такому шлюбі позивач не бажає. Просить шлюб розірвати. Окрім того, позивач просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Також позивач просив визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля нього.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Згідний на заочний розгляд справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки.
Представник третьої особи:Органу опіки і піклування Снятинської РДА в судове засідання не з`явився, подав до суду висновок.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, то шлюб існує формально.
З свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.01.2018 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_2 » присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».
З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_1 слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З довідки від 11.01.2020 р. №36, виданої Стецівською сільською радою Снятинського району, Івано-Франківської області, слідує, що ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає біля нього.
Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданого Снятинською РДА, слідує, що враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_6 , а також те, що дитина проживає біля батька, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За ч.ч. 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 р. у справі № 6-2445цс16).
Тобто, при розгляді справ аналогічної категорії, суд повинен встановити виняткові обставини у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.
Судом не встановлено обставин, які б могли стати підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з ним.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин справи суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом із батьком.
Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до п.2, п.3, ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
В ч. 1 ст. 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня пред`явлення позову, тобто з 20.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідачки в дохід держави.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 1 681,60 грн.
На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180-183 СК України, керуючись ст.ст. 76, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 430 ЦПК України,-
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 27.01.2018 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, а/з № 163 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840, 80 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840, 80 судових витрат.
Визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: М.М.Калиновський