Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, яку згодом позивач уточнив. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй за життя 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Позивач є співвласником вказаної квартири, йому також належить її 1/2 частина. В зазначеній квартирі на теперішній час реєстрований та проживає лише позивач, його дочка ОСОБА_2 - відповідачка за справою, також була зареєстрована в квартирі, проте фактично не вселялась, а згодом за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.09.2018 року остання визнана такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Після смерті дружини позивач самостійно робив поточний ремонт в квартирі, сплачував всі витрати пов`язані з утриманням житла. Проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, йому повідомили про те, що строк для прийняття спадщини пропущений. Позивач дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність, вважаючи постійне проживання у спадковому житлі та наявність в ньому частини фактичним прийняттям спадщини. На підставі викладеного просив визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 , яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг №5-с від 05.02.2020 року та ордеру серії ДН №007414 від 05.02.2020 року, до судового засідання не з`явились, надіслали відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка ОСОБА_2 , будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 11.08.1960 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у реєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Виноградівською селищною радою міста Жданова, актовий запис №33.

На підставі виданого, відповідно до розпорядження (наказу) Державного підприємства по ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» №13292 від 17.12.1993 року, свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1993 року, що зареєстроване 13.05.2004 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної, спільної, сумісної власності, по 1/2 частині кожному, належить квартира АДРЕСА_1 (загальної площею 42,79 кв.м).

Зазначене також підтверджується витягом Маріупольського бюро технічної інвентаризації про реєстрації права власності на нерухоме майно №3563448 від 13.05.2004 року та інвентаризаційної справою вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1468.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.05.1971 року Іллічівським РАЦС м.Жданова, та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 02.03.1990 року Нерюнгринським міським відділом РАЦС.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.09.2018 року ОСОБА_2 , визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки з 2007 року у зазначеному житлі не проживає.

За інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №14-141-1638 від 22.07.2019 року та №089-29.01-01589 від 26.09.2019 року за адресою - АДРЕСА_2 : з 20.11.1991 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з 20.05.2004 року по 16.11.2007 року була зареєстрована ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з 09.02.2007 року по 04.12.2018 року була зареєстрована ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53004663 від 17.08.2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.

При зверненні до державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини позивачу роз`яснено, що строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ним пропущений, рекомендовано звернутись до суду для встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини через похилий вік та необізнаність порядку прийняття спадщини, вважаючи постійне проживання у спадковому житлі та наявність в ньому частини, фактичним прийняттям спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивач у передбачений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з поважними обставинами, а саме через похилий вік, юридичну необізнаність, постійне проживання у спадковому житлі та наявність фактично прийнятої спадщини.

Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючи обставини та досліджені доказі, суд вважає доведеним поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та можливість надання додаткового строку в три місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 89, 234, 256, 263-265 ЦПК України, ст.ст.392, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , поважними.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт