Провадження №2/523/967/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів, визначення місця проживання дітей та надання дозволу на виїзд дітей за кордон

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду, на утримання двох дітей, з 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно на Ѕ частину з усіх доходів щомісячно, визначення місця проживання дітей за місцем проживання матері, надання дозволу матері, без згоди та супроводу батька дітей, на виїзд за межі України разом з малолітніми дітьми.

Позов мотивується тим, що шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.08.2013 року з відповідача, на користь позивача, стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів. Вказані кошти не є достатніми для утримання дітей, оскільки позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей.

Також, відповідач не надає згоду на реєстрацію місця проживання дітей з позивачем, незважаючи що діти фактично проживають з позивачем за її місцем реєстрації проживання, відвідують навчальний заклад та перебувають на обліку в дитячих медичних установах за адресою проживання матері.

Крім того, позивач бажає виїхати з дітьми на літніх канікулах до родичів в Республіку Молдова, однак відповідач дозволу на виїзд дітей не надає, хоча в минулому надавав таку згоду в період з 25.05.2017 року по 25.05.2018 року.

Відповідач відзиву на позов не надав, про судові засідання повідомлявся належним чином, в судові засідання не з`являвся без повідомлення причини, представник позивача надала згоду на заочний розгляд справи та розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Судом встановлено:

Сторони є батьками: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.08.2013 року з відповідача, на користь позивача, стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів, щомісячно.

Зазначеним рішенням встановлено, що діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Заявою відповідача від 24.05.2017 року надавалась згода на тимчасовий виїзд позивача з дітьми за кордон, до Республіки Молдова, в період з 25.05.2017 року по 25.05.2018 року, з забезпеченням повернення дітей до України.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дітей:

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Отже позовна вимога є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей за місцем проживання матері:

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Суд приймає до уваги обставини місця проживання та утримання дітей, встановлені рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.08.2013 року та висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР від 11.12.2019 року, та зазначає, що позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про надання дозволу матері, без згоди та супроводу батька дітей, на виїзд за межі України разом з малолітніми дітьми:

Законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.

Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18), постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №643/1090/17.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги, оскільки не визначення позивачем конкретної адреси місця перебування дитини та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини.

Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України, періоду поїздки в часі, та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.

Керуючись ст. ст.5,6,10, 206,263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів, визначення місця проживання дітей та надання дозволу на виїзд дітей за кордон - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 за місцем проживання матері.

В інших позовних вимогах відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення суду складене 17.07.2020 року.

Суддя