Справа № 562/2001/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А. при секретарі судового засідання Карпінчук О.М., за участю: представника скаржника адвоката Троцюка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка Ігоря Кириловича, боржник - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, у якій просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка І.К. про закінчення виконавчого провадження №60790430 від 25.02.2020 року з примусового виконання ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року; визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка І.К. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження провадження від 23.01.2020 року, яке полягає у неприйнятті рішення про надсилання копії постанови стягувачу та зобов`язати його усунути дане порушення; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка І.К., яка полягає у ненадсиланні стягувачу постанови від 23.01.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та зобов`язати його усунути дане порушення; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка І.К., яка полягає у нездійсненні у відповідності до вимог частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» перевірки виконання рішення боржником та зобов`язати його усунути дані порушення, про що повідомити ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали.

В обгрунтування скарги зазначила, що ухвалою суду від 06.05.2019 року у справі призначено оціночно будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ПП «Експерт-Рівне-Консалт», об`єктом експертизи є житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від проведення експертизи, 17.10.2019 року судом винесено ухвалу, якою в порядку забезпечення доказів зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити експертові ПП «Експерт-Рівне-Консалт» Зіберу О.В ОСОБА_3 вільний доступ на земельну ділянку площею 0,09 га. по АДРЕСА_1 та до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Постановою головного державного виконавця Радивилівського районного ВДВС Бречка І.К. від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60790430 з примусового виконання даної ухвали. Також головним державним виконавцем 23.01.2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, та в резолютивній частині даної постанови прийнято рішення, зокрема і про направлення копії постанови боржнику. Однак виконавцем у даній постанові не прийнято рішення про направлення постанови стягувачу і дана постанова у встановлені законом строки стягувачу не направлена. Також стверджує, що головним державним виконавцем Бречком І.К. не виконано вимог ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутні відомості про здійснення державним виконавцем Бречко І.К. перевірки виконання рішення боржником та про прийняття виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу. Посилаючись на те, що державним виконавцем Бречком І.К. при проведенні виконавчого провадження не додержано всіх вимог законодавства про виконавче провадження та не повно проведені виконавчі дії, скаржник просила скаргу задовольнити.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року прийнято до розгляду скаргу та справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи.

05.05.2020 року головний державний виконавець Радивилівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречко І.К. подав відзив на скаргу, у якому просив скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зазначив, що на виконанні у Радивилівському районному відділ ДВС перебувало виконавче провадження №60790430 з примусового виконання ухвали Здолбунівського районного суду №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року. 05.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію даної постанови та виклик державного виконавця надіслано боржникові рекомендованим листом, однак 17.12.2019 року конверт повернувся як не вручений адресату із відміткою, що адресат закордоном. 17.12.2019 року та 23.12.2019 року зроблено запити в Державну прикордонну службу щодо підтвердження інформації про перетин кордону боржником, отримано інформацію про в`їзд боржника на територію України 21.12.2019 року. 23.12.2019 року повторно направлені боржнику виклик і постанова про відкриття виконавчого провадження, які він отримав 10.01.2020 року. Боржник з`явився на виклик 22.01.2020 року та не заперечував щодо виконання даної ухвали суду, а тому було визначено дату виконання. 22.01.2020 року експерту ОСОБА_4 надіслано вимогу виконавця для явки на проведення експертизи на 28.01.2020 року на 11:00 год. 24.01.2020 року від експерта надійшло письмове повідомлення про те, що у нього закінчився строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, а тому він не може прибути для проведення експертизи. Після продовження дії свідоцтва експерта було визначено дату проведення огляду об`єкта експертизи, а саме 25.02.2020 року. 25.02.2020 року було проведено всі виконавчі дії та допущено експерта ОСОБА_4 до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 про що складено акт державного виконавця та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копії даної постанови було надіслано сторонам. Крім цього зазначив, що постанова про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження формується автоматизованою системою виконавчого провадження та стягувача вона не стосується, з огляду на що стягувачу така не направлялася. Також штрафні санкції відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» до боржника не застосовувалися, оскільки виконання даної ухвали про забезпечення доказів залежало від самого експерта, та ухвала була виконана боржником в день, визначений експертом, боржник перешкод у виконанні ухвали не чинив. Скаргу ОСОБА_1 вважає необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

28 травня 2020 року від представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Ліщинської Т.І. надійшли заперечення на скаргу, у яких остання вважає скаргу необґрунтованою, безпідставною з огляду на те, що винесення державним виконавцем та не направлення стягувачу постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.01.2020 року не впливає на виконання рішення боржником та жодним чином не порушує права та законні інтереси стягувача, оскільки дана постанова визначає лише правовідносини боржника та Радивилівського районного відділу ДВС. Також зазначив, що вимогу ОСОБА_1 стосовно не перевірки державним виконавцем факту виконання боржником рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» вважає необгурнтованою, оскільки він не ухилявся від виконання ухвали суду, а виконання такої у строк було неможливим з об`єктивних причин, зокрема у експерта закінчився строк дії свідоцтва судового експерта, та без нього виконання даної ухвали суду було неможливим. Вимога про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження вважає безпідставною, так як 25.02.2020 року державним виконавцем правомірно винесено дану постанову у зв`язку з виконанням виконавчого документу боржником. З огляду на вказане просить у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 , будучи повідомленою про день, час і місце розгляду скарги, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавала.

Представник скаржника адвокат Троцюк О.С. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю з підстав, викладених у скарзі, просив такі задовольнити. Зазначив, що на момент подання скарги, а саме у січні 2020 року, виконавче провадження не проводилося відповідно до вимог чинного законодавства у зв`язку з чим скаржник змушена була звернутися до суду. Додатково пояснив, що виконавче провадження має бути наповнене необхідними документами та проведене в межах та на підставі закону. При цьому повідомив, що станом на сьогодні ухвала суду від 17.10.2019 року, що була постановлена в порядку забезпечення доказів, є виконаною, експерта допущено до об`єкту дослідження та останнім проведено відповідну експертизу.

Представник Радивилівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів), будучи повідомлений про день, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_2 та його представник адвокат Ліщинська Т.І. у судове засідання не з`явилися, адвокат Ліщинська Т.І. подала клопотання від 30.06.2020 року, у якому просила розгляд справи проводити без її участі та участі боржника та врахувати позицію, викладену у письмових запереченнях на скаргу.

Неявка учасників справи згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року в порядку забезпечення доказів зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити експертові ПП «Експерт-Рівне-Консалт» Зіберу Олегу ОСОБА_5 вільний доступ на земельну ділянку площею 0,09 га за адресою АДРЕСА_1 та до домоволодіння по АДРЕСА_1 для їх огляду.

Постановою головного державного виконавця Радивилівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Бречка Ігоря Кириловича від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року.

05.12.2019 року головним державним виконавцем Бречко І.К. направлено боржнику ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця на виконання ухвали суду на 13.12.2019 року, що підтверджується копією квитанції з Укрпошти. 17.12.2019 року конверт повернувся не вручений боржнику ОСОБА_2 , причина повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат відсутній закордоном».

Згідно інформації про перетин ОСОБА_2 державного кордону України встановлено про в`їзд боржника ОСОБА_2 на територію України 21.12.2019 року о 19:34 год.

23.12.2019 року головним державним виконавцем Бречко І.К. повторно направлено боржнику ОСОБА_2 виклик державного виконавця на виконання ухвали суду на 29.12.2019 року та постанову про відкриття виконавчого провадження, які ОСОБА_2 отримав 10.01.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

22.01.2020 року головним державним виконавцем Бречко І.К. направлено експерту ПП «Експерт-Рівне-Консалт» Зіберу Олегу Володимировичу вимогу виконавця за вих.№2865 щодо прибуття для проведення експертизи за адресою АДРЕСА_1 вул. Четвертного, 28 на 28.01.2020 року.

Згідно повідомлення судового експерта Зібера О.В. від 23.01.2020 року, у зв`язку із закінченням терміну дії свідоцтва Міністерства юстиції України про присвоєння кваліфікації судового експерта №1851 від 23.12.2016 року виданого ЦЕКК МЮ України, яке дійсне до 23.12.2019 року, він не може прибути для проведення експертизи за адресою АДРЕСА_1 вул. Четвертного, АДРЕСА_1 на 28.01.2020 року.

Згідно повідомлення від представника ПП «Експерт-Рівне-Консалт» від 11.02.2020 року, огляд об`єкта експертизи за адресою м. Радивилів вул. Четвертного, 28 Рівненської області буде проведено 25.02.2020 року.

Відповідно до акту державного виконавця від 25.02.2020 року, складеного у присутності боржника ОСОБА_2 , встановлено, що експерта ОСОБА_4 допущено за адресою м АДРЕСА_2 Радивилів вул. Четвертного, АДРЕСА_1 для проведення експертизи.

Постановою головного державного виконавця Радивилівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка Ігоря Кириловича від 25.02.2020 року виконавче провадження з примусового виконання ухвали №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження.

23.01.2020 року головним державним виконавцем Радивилівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) Бречком Ігорем Кириловичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_2 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 155,53 грн. на користь Радивилівського РВ ДВС ЗМУЮ МЮ (м. Львів).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що скарга на дії державного виконавця вважатиметься прийнятною, якщо буде встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій своїми діями чи бездіяльністю порушив права сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини 3 ст. 12 та частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Суд наголошує, що необхідною умовою судового захисту має бути не лише можливе порушення закону, а й доведення належними, допустимими та достатніми доказами порушення, невизнання чи оспорювання права чи інтересу скаржника в цьому випадку ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з вимогою про визнання неправомірною постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в частині неприйняття рішення про надіслання копії постанови стягувачу та визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Бречка І.К. щодо ненадіслання стягувачу постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, скаржник не зазначила, яким чином та обставина, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не містить рішення стосовно надсилання копії даної постанови стягувачу та не направлення головним державним виконавцем копії даної постанови стягувачу, призвело до порушення її прав та законних інтересів та що вказані дії перешкоджають їй у реалізації своїх прав та свобод.

Суд вважає, що сама по собі відсутність доказів отримання скаржником постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження без доведення негативних наслідків, які це за собою потягло, та за наявності доказів того, що останній було достеменно відомо про існування самого виконавчого провадження, не свідчить про порушення її прав.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1,2 цієї статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу вищезазначених норм Закону, державний виконавець зобов`язаний у строки, визначені Законом, здійснити перевірку виконання боржником рішення суду та в разі його невиконання, встановити за яких причин рішення суду не виконане. У випадку невиконання рішення суду боржником без поважних причин, державний виконавець постановою притягує боржника до відповідальності із встановленням строку виконання рішення суду.

Поважними в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження № 60790430, головним державним виконавцем вжито достатніх заходів, спрямованих на виконання ухвали суду від 17.10.2019 року у межах наданих йому повноважень, на даний час виконавче провадження з примусового виконання ухвали №562/2001/13-ц від 17.10.2019 року закінчене на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Також як установлено судом, виконання даної ухвали залежало від самого експерта (тимчасова відсутність ліцензії) та виконана ухвала у день, визначений експертом. При цьому доказів того, що боржником чинилися будь-які перешкоди матеріали справи не містять та судом таких не встановлено.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Зважаючи на те, що дії державного виконавця при вчиненні виконавчих дій, зокрема, винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, не містять порушень законодавства, оскільки державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та його дії були спрямовані на реальне виконання ухвали суду, ухвала суду на момент розгляду скарги виконана в повному обсязі, що не заперечувалося в судовому засіданні представником скаржника, а тому підстав для визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи(рішення ЄСПЛ у справіПроніна проти України).

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка Ігоря Кириловича.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бречка Ігоря Кириловича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду або через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2020 року.

Суддя: І.А.Чорний