Справа № 758/5591/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 червня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач наказом ректора від 06.08.2012 року № 0011 з 01.09.2012 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ та наказом від 09.08.2012 року № 004 о/с присвоєно на період навчання легендоване прізвище - ОСОБА_2

10.09.2012 року між сторонами було укладено Договір № 438 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Наказом від 22.05.2014 року № 04 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням.

Однак, зважаючи на те, що у період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року відповідно до умов Договору, відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, такі витрати підлягають стягненню з відповідача у загальному розмірі 12598 грн. 57 коп.

У зв`язку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу, добровільно не відшкодував витрати, понесені академією за його навчання та утримання, позивач змушений звернутись до суду з позовом про відшкодування витрат в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 11.06.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2012 року між ОСОБА_1 та Національною академією внутрішніх справ було укладено Договір № 438 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. (а.с. 10)

У період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року ОСОБА_1 проходив навчання у Національній академії внутрішніх справ.

При цьому, за період навчання в Національній академії внутрішніх справ відповідач забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом. Зокрема, за умовами Договору № 438 про підготовку фахівця у НАВС, Національна академія внутрішніх справ зобов`язалася забезпечити курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (п. 2.1.3. Договору).

Наказом від 22.05.2014 року № 04 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням. Згідно цього Наказу сума фактичних витрат на підготовку звільненого курсанта становить 12598 грн. 57 коп. (а.с. 13)

Сума фактичних витрат у розмірі 12598 грн. 57 коп. підтверджена також відповідними довідками на харчування, утримання тощо.

Такі кошти відповідач добровільно не сплатив позивачу, звільняючись з органів внутрішніх справ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються умовами Договору № 438 про підготовку фахівця у НАВС від 10.09.2012 року та нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов`язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

У пункті 3.1. Договору сторони передбачили, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку.

Укладення такого договору та обов`язок відшкодування витрат за навчання, у разі дострокового звільнення, передбачалося ст. 18 Закону України "Про міліцію", який діяв на момент вступу та звільнення відповідача.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, який діяв на момент вступу та звільнення відповідача, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Таким чином, згідно розрахунків Національної академії внутрішніх справи на період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року відповідно до умов Договору відповідач у період навчання, перебуваючи на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, використав 12598,57 грн. бюджетних коштів, які у зв`язку з його звільненням за власним бажанням підлягають компенсації Академії за рахунок курсанта.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вище викладене, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Національної академії внутрішніх справ та стягнення з відповідача на користь позивача 12598,57 грн. витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі.

На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (ЄДРПОУ - 08751177) компенсацію понесених витрат у розмірі 12598 грн. 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (ЄДРПОУ - 08751177) 1600 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Суддя О. В. Васильченко