Справа № 648/1108/20
Провадження № 2/648/499/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Козлової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном. Вказаний позов мотивував тим, що згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» AT «Альфа Банк» (правонаступником AT «Укрсоцбанк») було оформлено право власності на житловий будинок, загальною площею 95,1 кв.м, площею 71,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві власності ОСОБА_2 . Правовою підставою для реєстрації права власності AT «Альфа Банк» на нерухоме майно було відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 07.07.2008 року, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Таким чином, з 15 жовтня 2019 року законним власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є AT «Укрсоцбанк» AT «Альфа Банк».

Втративши право власності на будинок, відповідачі втратили, відповідно до ст. 31 України, право користування житловим приміщенням, проте в будинку, зареєстровані та проживають. Позивач звертався до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, їм було надіслано вимоги про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання в будинку, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власнику, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

З урахуванням того, що подальше проживання Відповідачів в будинку, що належить на праві власності AT «Альфа Банк», та їх відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси AT «Альфа Банк», позивач просив суд: визнати громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , такими, які втратили право користування - будинком, загальною площею кв.м, житловою площею 71,3 кв. м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зняти з реєстраційного обліку громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законодавством порядку.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 29 квітня 2020 року у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT Укрсоцбанк», з 15 жовтня 2019 року є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк».

З іпотечного договору № 02-23-Ф080887П-1227 від 07.07.2008 року, Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 19539575 від 07.07.2008 року, Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163840227 від 17.04.2019 року, вбачається, що АТ «УКРСОЦБАНК» є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідок Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області № 02-23/367 від 05.02.2020 року, № 02-23/1183 від 29.04.2020 року та № 02-23/1182 від 29.04.2020 року, відповідачі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимогами про добровільне виселення № 1610 від 05.03.2020 року АТ «Альфа-Банк» звертався до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з вимогою добровільно звільнити житлове приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 та зняти всіх мешканців житла з реєстраційного обліку.

Оцінивши та дослідивши всі надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог виходячи з наступного:

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі фактично продовжують користуватися спірним будинком, як місцем свого проживання та реєстрації.

Вимоги про виселення відповідачів з займаного житлового приміщення перед судом не ставилося.

Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням визначений положеннями ст. 72 ЖК України, згідно яких визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 71 ЖК визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Аналіз вказаних норм Закону вказує на те, що підставами для позбавлення особи права користування жилим приміщенням є: відсутність наймача або членів його сім`ї в жилому приміщення без поважних причин понад 6 місяців; відсутність членів сім`ї власника жилого приміщення без поважних причин понад 1 рік.

Згідно ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідачі більш як шість місяців не проживають за місцем реєстрації без поважних причин, а тому втратили право користування житловим приміщенням. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивач ставить перед відповідачами питання про їх виселення із спірного будинку та наголошує на тому, що їх відмова добровільно звільнити помешкання перешкоджає АТ «Альфа Банк», користуватися та розпоряджатися власним майном. Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Розглядаючи вимогу позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку громадян, суд дійшов наступного:

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття особи з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року по справі № 336/1773/17.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідачів у спірному помешканні не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), в задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7-13, 80-81, 141, 263, 265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст. 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, Постанови Верховного Суду від 14 травня 2020 року по справі № 336/1773/17, суд,

УХВАЛИВ:

Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (код , вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150) відмовити повністю в задоволенні позову до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, які втратили право користування майном.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного рішення суду апеляційної скарги.

Згідно п.п 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 17 липня 2020 року.

Головуючий суддя: Кусік І.В.