Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2020 р. Справа № 596/888/20

Провадження № 2/596/361/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Лисюк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_3 і вона являється єдиним спадкоємцем майна померлих батьків відповідно до заповіту. Однак нотаріус видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, яка належала спадкодавцям на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 17.04.2012 Серія ЯМ №081526, не може посилаючись на те, що згідно із додатку до цього державного акта на право власності на земельну ділянку вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності її та спадкодавців ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також встановлено, що відповідно до статті 89 Земельного кодексу України, частка спадкодавців не була визначена договором між співвласниками. Тому просить суд визначити, що частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, становили по 1/3 (одній третій) в кожного та визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, попередньо подала письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутності.

Представник відповідача Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області подав суду письмову заяву, проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без участі їх представника.

Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 2 березня 1972 року Личковецькою сільською Радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.9)

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 видане 6 жовтня 1990 року Личковецькою сільською Радою Гусятинського району Тернопільської області Коростіль Оксані Ярославівні, 6 жовтня 1990 року після укладення шлюбу з ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».(а.с.10)

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №081526 та додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку.(а.с.5-6)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , видане 17 червня 2013 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.14)

Із довідки №557 виданої 11.06.2020 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 і разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживали і були зареєстровані: чоловік- ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_1 , зять - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .(а.с.15)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 видане 01 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .(а.с.18)

Як вбачається із довідки №558 виданої 11.06.2020 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживав і був зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним за вказаною адресою на день його смерті проживали і були зареєстровані: дочка - ОСОБА_1 , зять - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .(а.с.11)

Згідно даних Гусятинської державної нотаріальної контори Гусятинською державною нотаріальною конторою позивачу ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а.с.4, 13, 17)

Згідно копії Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №257 виданого Відділом у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0226, площею 250 м.кв. цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , становить 313 276, 15 грн.(а.с.19)

Як слідує із змісту листа в.о. державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори І.О.Дідик від 26.05.2020 року за №278/02-14 позивачу ОСОБА_1 роз`яснено її право звернутись до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.3 ст.368 Цивільного Кодексу України.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визначення, що розмір частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, становить по 1/3 (одній третій) в кожного та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителькою с.Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 80, ч.4 ст.206, 258, 259,263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, ст.ст. 346, 355, 357, 361, 364, 368, 370, 1216-1218, 1225, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки с.Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області) до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (с.Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області) про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визначити, що частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, становить по 1/3 (одній третій) в кожного.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителькою с.Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 20.07.2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк