Справа № 201/1512/20
Провадження № 2/201/1627/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування записів про реєстрацію прав власності,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування записів про реєстрацію прав власності (а.с. 2 - 11 т. 1).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.02.2020р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 35-36 т. 1).

Ухвалою судді від 13.02.2020р. забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом заборони відповідачеві ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» та суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії стосовно спірного майна до набрання рішенням по справі законної сили (а.с. 37-40 т. 1).

Ухвалою судді від 28.02.2020р. за клопотанням позивача витребувано докази (а.с. 34-46 т. 1).

Ухвалою судді від 01.04.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» про зустрічне забезпечення (а.с. 109 - 110 т. 1).

В обґрунтування позовних вимог позивачка у позовній заяві посилалася на те, що 11.03.2008р. вона уклала з ВАТ «ВТБ Банк» (потім перейменоване у ПАТ «ВТБ Банк») кредитний договір № 16/08B-R511, на підставі якого отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 370 000 доларів США під 12,5 % річних зі стоком повернення до 10.03.2028р.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений іпотечний договір № 16/08В-І від 11.03.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М., зареєстровано в реєстрі за № 3054, на підставі якого в іпотеку банка передана земельна ділянка площею 0,0263 га (кадастровий номер :03:146:0089), і домоволодіння, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 289,8 кв.м., житловою - 52,2 кв.м.

В подальшому право вимоги ВАТ «ВТБ Банк» перейшло до ТОВ «ФК «Верум Кепітал», а потім - до ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на підставі договору про відступлення прав вимоги і договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Таким чином ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» набуло статусу нового іпотекодержателя за іпотечним договором № 16/08В-І від 11.03.2008р.

В лютому з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка дізналася про реєстрацію права власності на іпотечне майно державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг».

Повідомила, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2012р. по справі № 2-6677/11, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ВТБ Банк» 2 922 401,27 грн. заборгованість за кредитним договором, у т.ч. 518 638,61 грн. відсотків, 90 873,02 грн. пені.

09.08.2012р. на виконання рішення виданий виконавчий лист № 2-6677, на підставі якого державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження № 53224094, здійснено заміну первісного кредитора (банка) правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал».

Позивачка вказує, що не надавала своєї згоди на передачу майна у власність ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг». Вважає, що в даному випадку відбулося подвійне стягнення заборгованості, адже рішення про стягнення боргу не виконане, наявна низка виконавчих проваджень по стягнення боргу за кредитним договором, на майно накладений арешт. А державний реєстратор не перевірила належним чином ці обставини, не перевірив подані документи на відповідність їх змісту умовам іпотечного договору і ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Тому вважає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49238418 від 18.10.2019р. протиправними і таким, що підлягають скасуванню.

Окрім того, вважала, що на іпотечне майно розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На підставі викладеного, просила визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на земельну ділянку та домоволодіння по АДРЕСА_2 , скасувати відповідні записи про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідач - ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» позовні вимоги не визнав. Від представника відповідача - директора Шнейдер М.І. 10.04.2020р. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 53- 66 т. 1), в права власності, зазначив, що 29.03.2018р. між ВАТ ВТБ Банк і ТОВ «Гроуф Капітал якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, не погодився з доводами позивачки про те, що на її майно не поширюється дія мораторію, оскільки загальна площа будинку становить 289,8 кв.м. Стосовно підставності реєстрації за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» Факторинг» укладений договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань за кредитними і договорами, в тому числі кредитним договором з позивачкою, забезпечений іпотечним договором. ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання за кредитним договором, тому 21.06.2019р. ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» надіслана на її адресу вимога про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором №16/08А-1 від 11.03.2008р. № 371-6-2019, про сплату боргу в сумі 366 665,99 дол. США основного боргу та 153 428,53 дол. США процентів.

01.07.2019р. таку ж вимогу № 376-7-2019 надіслано поручителям за договором поруки № 16/ 08В-П від 11.09.2008р. ОСОБА_2 , а також вимогу № 377-7-2019 надіслано ОСОБА_3 . Вимоги отримані позичальником і поручителями, що підтверджується повідомленнями про отримання. Позивачка з 2008 року безоплатно користується нерухомим майном, придбаним за кредитні кошти, ухиляється від повернення боргу, чим завдає відповідачеві шкоди. За змістом п.п. 4.1., 4.2. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки можливе у досудовому порядку, без звернення до суду, що відповідає вимогами ст.ст. 12, 33, 35- 37 Закону України «Про іпотеку». Державна реєстрація здійснена з дотриманням вимог закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127, з наданням державному реєстратору оригіналів всіх документів.

Звертаючись до судової практики, наполягав на відсутності подвійного стягнення суми заборгованості, адже кредитор, вимоги якого забезпечені іпотечним договором, має право самостійно обрати спосіб захисту свого права на стягнення коштів з боржника за основним договором, забезпеченим іпотечним договором.

Окрім того вважав, що позивачкою пропущений строк позовної давності звернення до суду, установлений ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - 60 календарних днів з дня прийняття рішення. Згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датою вчинення реєстраційних дій є 15.10.2019р., а позов поданий 12.02.2020р. При цьому позивачка отримувала вимоги і знала про свій обов`язок сплатити борг. Тому й звернулась до суду у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, адже строк на звернення до адміністративного суду вже пропущений. Просив застосувати сплив позовної давності, як підставу для відмови у позові.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка впродовж всього розгляду справи станом на день винесення рішення правом на надання відповіді на відзив не скористалася, не дивлячись на те, що її представник - адвокат Ільїн О.М. (діє на підставі договору від 26.01.2020р. та ордеру від 03.02.2020р. - а.с. 129-130 т. 1) ознайомлювався з матеріалами справи 28.04.2020р. (а.с. 128 т. 1).

Варто відзначити щодо заявленого відповідачем клопотання про перехід у до розгляду справи у загальне позовне провадження (а.с. 114 - 120 т. 1), то наведені у ньому обставини - як те, що позовна заява не є позовом немайнового характеру, а спір є майновим, а тому позивачці слід сплатити судовий збір у розмірі відповідному вимогам майнового характеру, не є такими що зумовлюють розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Окрім того, заперечення відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження фактично містять в собі заперечення щодо невірного (як на його думку) сплати судового збору) й міркування з приводу предметної юрисдикції спору, суперечать заяві про закриття провадження, поданої 24.06.2020р. з огляду на підсудність справи адміністративному суду.

Предметом спору у цій справі є скасування рішень державного реєстратора. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності не є публічно-правовим спором, оскільки безпосередньо пов`язане із захистом цивільного права. Обраний позивачкою спосіб захисту права є спором немайнового характеру, а тому оскільки позивачкою заявлені вимоги немайнового характеру, приймаючи до уваги положення п. 4 ч. 4, п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України і ч. 3 ст. 274 ЦПК України, справа визнана малозначною, незначної складності, тому її розгляд відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, про що було повідомлено сторонам в ухвалі про відкриття провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

В першу чергу для розгляду у найкоротші терміни малозначних справ ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.) законодавець і запровадив процедуру спрощеного провадження. Відтак дана справа розглянута у порядку спрощеного провадження.

Відповідачеві - державному реєстратору КП «Криничанське БТІ» 13.02.2020р. судом направлена позовна заява і ухавала суду про відкриття провадження, в якій відповідачеві був встановлений строк на надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали. Ухвала отримана відповідачем 28.02.2020р. (згідно з поштовим повідомленням про вручення - а.с. 41, 49 т. 1), але станом на день винесення рішення, не дивлячись на неодноразові направлені судом копії ухвал про витребування доказів, забезпечення позову, про зустрічне забезпечення, копії відзиву на позов (а.с. 124, 127 т. 1), що вказує на обізнаність відповідача у провадженні суду цієї справи, відповідач правом на надання відзиву не скористався, жодної позиції з приводу заявленого позову не висловив.

На вимогу суду Департаментом адміністративних послух та дозвільних процедур надані електронних копії оригіналів документів реєстраційної справи щодо реєстрації державним реєстратором КП «Криничанське БТІ» Шмдіт Н.М. права власності за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» при поданні заяви про реєстрацію права власності (а.с. 8 - 134 т. 2).

З урахуванням наявних доказів у справі, а також відзиву одного відповідачів - ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», з якого вбачається позиція про невизнання позову, суд вважає за можливе розглянути даний спір у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Під час розгляду справи встановлено, що 11.03.2008р. ОСОБА_1 уклала з ВАТ «ВТБ Банк» кредитний договір № 16/08B-R511, на підставі якого отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 370 000 доларів США під 12,5 % річних зі стоком повернення до 10.03.2028р. (а.с. 12 - 15 т. 1).

З даних з Єдиного реєстру судових рішень також встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2012р. по справі № 2-6677/11, яке набрало законної сили 11.06.2012р., задоволений позов ПАТ «ВТБ Банк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 2 922 401,27 грн. заборгованості за кредитом, 518 638,61 грн. відсотків, 90 873,02 грн. пені, 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 3 533 732,90 грн.

Судом у цій справі встановлено, що відповідно до укладеного договору № 16/08В-R511 від 11.03.2008р. відповідачка ОСОБА_1 отримала від ВАТ «ВТБ Банк» (ПАТ «ВТБ Банк» після зміни найменування) кредит у розмірі 370 000 доларів США під 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 10.03.2028р. та взяла на себе зобов`язання щомісячного повернення часток кредиту.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором, 11.03.2008р. між банком і ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого остання поручилася перед ВАТ «ВТБ Банк» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору.

Проте, ОСОБА_1 узятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконала, у зв`язку з чим, станом на 17.12.2009р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 531 912,90 грн. (із розрахунку офіційного курсу гривні до долару США), що складається з 2 922 401,27 грн. заборгованості за кредитом, 518 638,61 грн. відсотків та 90 873,02 грн. пені.

Як вказує позивачка, 09.08.2012р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-6677 на примусове виконання цього рішення, який звернутий до виконання до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, відкрите виконавче провадження № 53224094.

За даними Єдиного реєстру судових рішень, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2019р. по справі № 2-6677/11 за заявою представника заінтересованої особи (нового стягувача) ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал» здійснено заміну первісного позивача (стягувача) ПАТ «ВТБ Банк» за виконавчим листом, виданим на примусове виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2012р. у справі № 2-6677/11 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16/08B-R511 від 11.03.2008 року на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал» (, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна буд. 49, офіс 8, п/р № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 40371774).

Замінюючи стягувача, суд виходив з таких обставин.

09.08.2012р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 2-6677 на примусове виконання вищевказаного рішення суду.

04.01.1017р. постановою Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 53224094 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа, боржник - ОСОБА_1 .

29.03.2018р. між ПАТ «ВТБ Банк» та TOB «Гроуф Капітал Факторинг» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 290318вб та 27.06.2018р. між ПАТ «ВТБ Банк» та TOB «Гроуф Капітал Факторинг» був укладений договір про внесення змін № 1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 290318вб від 29.03.2018р., відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16/08B-R511 від 11.03.2008р. передано TOB «Гроуф Капітал Факторинг».

Крім того, 13.08.2018р. між TOB «Гроуф Капітал Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами № 1/2018_ГВ, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16/08B-R511 від 11.03.2008р. передано ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал».

У результаті укладення вищевказаного договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами № 1/2018_ГВ, кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи № 2-6677/11 стало ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал», яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження № 53224094, у якому стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кєпітал» завершене.

Як видно з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 і ВАТ «ВТБ Банк» був укладений іпотечний договір № 16/08В-І від 11.03.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 3054 (а.с. 16 - 18 т. 1), на підставі якого в іпотеку банка передана земельна ділянка (кадастровий номер :03:146:0089) загальною площею 0,0263 га і домоволодіння, яке складається з: літ. А-2 - житловий будинок, цегла, загальною площею 289,8 кв.м., житловою - 52,2 кв.м., літ. В-сарай, шл.бл., 1-3, 1-огорожі, споруди, замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. розділу 5 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису, шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення основного зобов`язання або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя.

Згідно із п. 6.1. розділу 6 іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог іпотекожержателя шляхом позасудового врегулювання спору», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний догові є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Відповідно до п. 6.2. звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися іпотекодержателем шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі купівлі-продажу. Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору, визначені розділом 5 цього договору способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші встановлені законодавством способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи видно, що між ПАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» 29.03.2018р. укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 290318вб (а.с. 67-69 т. 1).

Згідно з додатком № 2 до цього договору передана документація по кредитному договору ОСОБА_1 № 16/088-R511, реєстр прав вимог (а.с. 79 - 80 т. 1).

Також відповідачем надані три вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, які були направлені ОСОБА_1 та фінансовому поручителю - ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 (а.с. 81 - 85 т. 1).

З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Деллалов Антон Олексійович) про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2016р. по справі № 201/3958/16-ц, яке набрало законної сили 14.06.2016р., позовні ПАТ «ВТБ Банк» задоволені. Визнано недійсним договір купівлі - продажу від 29.04.2013р., укладений між ОСОБА_1 , як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем речових прав на нерухоме майно під номером 2059095 від 29.04.2013р. серія та номер 183.

За змістом рішення суду, договір визнано недійсним внаслідок порушення права банка як іпотекодержателя. Судом у цій справі було встановлено, що 11.032008р. було накладено заборону відчуження зазначених в іпотечному договорі земельної ділянки та домоволодіння до припинення договору Іпотеки.

Однак 29.04.2013р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Деллаловим А.О., на підставі якого продала останньому домоволодіння, що знаходиться на земельній ділянці в АДРЕСА_2 .

Окрім того, 29.04.2013р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Деллаловим А.О. купівлі-продажу земельної ділянки під указаним домоволодінням.

16.10.2013р. ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов А.О., реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання договору недійсним.

02.12.2013р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволені в повному обсязі. 07.10.2014р. рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та домоволодіння за ОСОБА_3 , поновлення права власності на земельну ділянку та домоволодіння за ОСОБА_1 , поновлення запису в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заборони на відчуження іпотечного майна та Державному реєстрі іпотек відомості про запис у реєстрі щодо обтяження нерухомого майна іпотекою - скасовано. В задоволені позовних вимог ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 -відмовлено, а в іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2013р. - залишено без змін.

Тобто, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 29.04.2013р., укладений між ОСОБА_1 , як продавцем та ОСОБА_3 як Покупцем.

Тому відповідачем були надіслані вимоги поручителю за договором поруки № 16/ 08В-П від 11.09.2008р. ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 .

Зі змісту вимоги № 371-6-2019 від 21.06.2019р., яка надіслана ОСОБА_1 за адресою, яка міститься у кредитному договорі та іпотечному договорі ( АДРЕСА_3 ) видно, що ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» повідомляє позивачці про те, що ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» придбало право вимоги по кредитному договору № 16/08В- R511 від 11.03.2008р., укладеного між ОСОБА_1 і ВАТ «ВТБ Банк», відповідно до якого ОСОБА_1 є майновим поручителем за договором іпотеки № 16/08В-1 від 11.03.2008р. Заборгованість за кредитним договором становить 526 094,52 дол. США, яку іпотекодержатель пропонує сплатити на свою користь у тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги (а.с. 83 т. 1).

Вимога отримана ОСОБА_1 03.07.2019р. особисто, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення (а.с. 84 т. 1).

Так само, вимога № 376-7-2019 від 01.07.2019р. отримана поручителем ОСОБА_2 05.07.2019р. (а.с. 81 т. 1).

На вимогу суду приватним нотаріусом Київського МНО Набокою О.В. надано копії документів, на підставі яких був посвідчений договір відступлення права вимоги від 29.03.2018р. за реєстровим № 7410 (а.с. 139 - 182 т. 1).

Як видно, між ПАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» 29.03.2018р. укладений договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 290318і, у зв`язку із укладенням між цими ж сторонами 29.03.2018р. договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 290318нв, № 290318ів, № 290318 вб. Перелік кредитних договорів, договорів іпотеки, іпотекодаців та боржників наведений у додатку 1 до договору (п. 1.1) (а.с. 140-148 т. 1).

На підставі акта приймання-передачі документації (додаток 2) ПАТ «ВТБ Банк» передав ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» кредитний договір від 11.03.2008р. № 16/08-R511, договір іпотеки від 11.03.2008р. № 16/08В-1. Опис іпотеки - земельна ділянка площею 0,0263 га та домоволодіння, що знаходиться на ній за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 289,8 кв.м., житловою - 52,2 кв.м (а.с. 146 т. 1).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 02.02.2020р., земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) (кадастровий номер: :03:146:0089) площею 0,0263 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за аресою: АДРЕСА_2 , 15.10.2019р. державним реєстратором Шмідт Надією Миколаївною КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» зареєстровані за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на праві власності.

Підставами виникнення права власності вказані: кредитний договір, серія та номер: 16/08B-R511, виданий 11.03.2008р., видавник: сторони: ВАТ ВТБ Банк, ОСОБА_1 ; висновок про вартість об`єкта оцінки, серія та номер: ИДАЕИК254754, видавник: ТОВ «Бюро оцінок»; Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №290318і, серія та номер: 740, виданий 29.03.2018, видавник - приватний нотаріус Київського МНО Набока О.В.; Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, серія та номер: б/н, виданий 13.08.2018, видавник: сторони: ТОВ «ГК «Факторинг», ТОВ «ФК «Верум Кепітал»; Висновок про вартість об`єкта оцінки, серія та номер: КЖЦУГП631025, видавник: ТОВ «Бюро оцінок»; Іпотечний договір, серія та номер: 16/08В-1, виданий 11.03.2008, видавник: сторони: ВАТ ВТБ Банк, ОСОБА_1 ; вимога про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, серія та номер: 376-7-2019 від 01.07.2019, видавник: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг»; Вимога про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, серія та номер: 377-7-2019 від 01.07.2019, видавник: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг»; Вимога про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, серія та номер: 371-6-2019 від 21.06.2019, видавник: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг».

На підставі цих документів державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49238418 від 18.10.2019р. про реєстрацію об`єкта нерухомого майна - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельної ділянки під домоволодінням за цією адресою за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» (а.с. 23 - 24 т. 1).

Позивачка підставою неправомірності рішення вказує те, що вона не надавала своєї згоди на передачу майна у власність ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», а також у даному випадку відбулося подвійне стягнення заборгованості, оскільки ПАТ «ВТБ Банк» скористався своїм правом на стягнення заборгованості на підставі рішення суду, наявна низка виконавчих проваджень. Тому звернення ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» стягнення на предмет іпотеки вважала не припустимим.

Суд не погоджується з цими доводами позивачки, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р. № 898-IV (Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону № 898-IV).

За приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25.12.2008р. № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (Порядок № 1127), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У цьому випадку пунктом 5.1. розділу 5 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечного договору від 11.03.2008р передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису, шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення основного зобов`язання або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя.

Згідно із пр. 6.1. розділу 6 іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог іпотекожержателя шляхом позасудового врегулювання спору», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний догові є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору, визначені розділом 5 цього договору способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші встановлені законодавством способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, в силу закону, п. 57 Порядку № 1127 та за умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, наслідком не виконання яких є реєстрація за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, іпотекодержателем були надані державному реєстратору всі документи, серед яких були наявні повідомлення про усунення порушень від 21.06.2019р. № 371-6-2019, адресовані боржниці та іпотекодавцю ОСОБА_1 (в одній особі), а також від 01.07.2019р. № 376-7-2019, адресоване фінансовому поручителю ОСОБА_4 .

При цьому позивачка не заперечувала того, що не отримувала вимогу. Навіть після ознайомлення представником позивачки з матеріалами справи (а.с. 128 т. 1) з цього приводу своїх міркувань на надала.

Отже, факт отримання ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень від 21.06.2019р. № 371-6-2019 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 82 т.1 ).

При цьому, як видно з наданих Департаментом адміністративних послух та дозвільних процедур електронних копії оригіналів документів реєстраційної справи щодо реєстрації державним реєстратором КП «Криничанське БТІ» Шмдіт Н.М., всі без виключення документи, у т.ч. оригінали кредитного та іпотечного договорів, письмові вимоги і повідомлення про їх вручення, договори про відступлення права вимоги, акти приймання передачі, висновок про вартість об`єктів), були долучені ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» при поданні заяви про реєстрацію права власності (а.с. 8 - 134 т. 2)

Всі надані документи відображені державним реєстратором КП «Криничанське БТІ» Шмдіт Н.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про прийнятті рішення від 18.10.2019р. про реєстрацію права власності за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», про що свідчить Інформативна довідка з реєстру (а.с. 23, 24 т. 1).

Аналогійний висновок щодо підставності реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі іпотечного договору висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019р. по справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19).

До речі (стосовно посилань відповідача у заві про закриття провадження по справі від 24.06.2020р.), у цій же постанові Велика Палата Верховного Суду висловила позицію щодо розгляду таких видів спору за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Суд не приймає доводи позивачки про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням заборгованості. Цього приводу наявний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.09.2018р. по справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18), згідно із яким наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством, що випливає із змісту норми ст. 593 ЦК України, ст.ст. 7 і 33 Закону України «Про іпотеку».

На думку позивачки іпотекодежателем не дотримані вимоги ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Говорячи про це вона вказує, що сторони в порядку дотримання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо відшкодування 90 відсотків вартості предмету іпотеки передбачили у договорі зазначення ціни, за якою предмет іпотеки набувається у власність, а відтак така умова є обов`язковою до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 (у редакції на момент укладення договору) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Означена норма застосовується за наслідками звернення стягнення на предмет іпотеки), але згідно із законом не є передумовою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Щодо дії мораторію.

07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, підпуктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України від 12.05.1991р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 36 Закону № 898-IV).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Однак, як видно з матеріалів справи, домоволодіння у АДРЕСА_3 , що належить позивачці і передане в іпотеку, має загальну площу у 289,8 кв.м, а тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому це домоволодіння може бути примусово стягнуте (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем - у даному випадку ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 11.03.2008р., укладеного в іноземній валюті.

Таким чином, у відповідача були наявні підстави державної реєстрації права власності на вказане домоволодіння за ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг».

Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування записів про реєстрацію прав власності - не підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що підставою для відмови у позові не є застосування строків позовної давності, про які просив відповідач, оскільки такий строк позивачкою дотриманий і спір по суті розглянутий у порядку цивільного судочинства.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування записів про реєстрацію прав власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова