Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/309/20
Провадження № 2/935/320/20
22 липня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :
головуюго судді - Янчук В.В.
з секретарем - Кумечко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачу, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.04.2004 належить будинок АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований його син ОСОБА_2 , який починаючи з весни 2012 в будинку не проживає, не приймає участі в його утриманні, не сплачує комунальні послуги, особистих речей відповідача в будинку не має. Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки його реєстрація в житловому будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив не подав, будь - яких заяв та клопотань не находило.
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.04.2004, що видане виконкомом Стрижівської сільської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4119492 ( а.с. 5-6).
Відповідно до довідки № 20 від 03.02.2020 Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради відповідач ОСОБА_2 , 1986 р.н. зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с.7).
Як вбачається з акта № 176 від 05.02.2020 р. депутата Коростишівської міської ради відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , з весни 2012, переїхав на інше постійне місце проживання. ( а. с. 8).
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 72ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад встановлені строки без поважних причин не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а також власних речей там не зберігає, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідач є таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_2 у будинку, що належить на праві власності позивачу.
Таким чином, перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що позов ОСОБА_2 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.150 ЖК України , ст. 405 ЦК України, ст. ст. 12,13,81, 89, 259, 263-265, 280- 282,354 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено : 22 липня 2020 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній.

Суддя Янчук В.В.