Справа № 203/2309/20
Провадження № 2/0203/902/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пилипенко А.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей

встановив:

01 липня 2020 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, у зв`язку з чим вона змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 2 500 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно з дня пред`явлення позову та до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. а.с. 1 2).

В судовому засідання позивачка підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити, вказувала, що відповідач має нерегулярний дохід.

Відповідач в судовому засіданні 16 липня 2020 року під час подання клопотань додатково пояснював, що зараз вирішується питання про їх розлучення з позивачкою. Вони разом з позивачкою та дітьми проживають в одній квартирі. Відповідач тимчасово не надає коштів на утримання дітей через протиправні дії позивачки. Раніше він забезпечував утримання дітей на значно більшу грошову суму, ніж розмір аліментів, заявлених позивачкою. Для розгляду справи по суті в судове засідання 21 липня 2020 року відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, був повідомлений про час і місце розгляду справі під розписку (а.с. 29).

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі з 19 липня 2002 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 211, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 377, та серії НОМЕР_3 , виданого 21 червня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 244 (а.с. а.с. 3 4).

Діти проживають разом з обома батьками, проте на цей час фактично перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується її поясненнями в судовому засіданні, проти яких не заперечував відповідач. Поряд з цим, з доводів та заперечень сторін вбачається, що між ними не досягнуто домовленостей щодо розміру допомоги, яка повинна надаватись з боку відповідача на утримання їх дітей, а тому між ними наявний спір, що підлягає вирішенню в судовому порядку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб, крім спільної з позивачкою дитини, на утриманні не має, суд приходить до висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Оскільки згідно пояснень учасників справі відповідач має мінливий, нерегулярний дохід обґрунтованими є вимоги позивачки щодо визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

Надані позивачкою доводи не свідчать про наявність підстав для визначення аліментів у заявленому неї розмірі, а також матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Крім того, не було надано доказів наявності у відповідача нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав чи здійснення ним істотних витрат. Разом з тим, враховує пояснення відповідача щодо його попередньої участі в утриманні дітей на суму більшу, ніж заявлені позивачкою вимоги щодо розміру аліментів. При цьому відповідач не вказував, що розмір йог доходів чи рівень життя значно змінився чи погіршився. Вказане свідчить про можливість сплати відповідачем аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі.

В зв`язку з вищенаведеним, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, заявлення позивачкою вимоги про визначення аліментів в твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання кожної дитини в розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме 2 138 грн., щомісячно.

В своєму позові, позивачка просила визначити розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд з цим, вказаний мінімальний розмір визначається при визначені аліментів в частці від заробітку (доходу) платника аліментів, в той час, як позивачкою було заявлено та судом присуджено до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного законодавством на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня пред`явлення позову, тобто з 01 липня 2020 року та до досягнення кожною дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 40 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 185, 191 СК України, ст.ст. 4, 10, 141, 247, 264, 268, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 138 (дві тисячі сто тридцять вісім) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В решти позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.07.2020 р.

Суддя С.В. Єдаменко