Справа № 308/1861/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області:

під головуванням судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

25.02.2020 позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_3 . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між сином позивачки ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3 розірвано шлюб у 2019 році, однак остання не проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 з 2017 року, не сплачує витрати, пов`язані з утриманням будинку. З огляду на викладене просить визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням та стягнути з неї судові витрати.

В судовому засідання представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що будинок належить на праві власності її мамі позивачці ОСОБА_2 , з 2017 року відповідачка ОСОБА_3 не проживає у вказаному будинку, її особистих речей в такому немає.

Відповідачка повторно у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомила, про дату, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, зокрема шляхом виклику через вебпортал судова влада України. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив до суду не надходив, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту технічного паспорту на житловий будинок, розміщений за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що такий належить позивачці ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_4 , який за твердженням позивачки ОСОБА_2 є її сином, останній розірвав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 28.01.2019.

Згідно з актом про не проживання від 15.10.2019 секретар Холмківської сільської ради, інспектор соціального захисту та начальник ВОС в присутності позивачки ОСОБА_2 та понятих-сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали акт про те, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_3 була відсутня при складанні акту, а також не проживає у будинку та господарства не веде.

Згідно з актом про не проживання від 31.01.2019 секретар Холмківської сільської ради, інспектор соціального захисту та начальник ВОС в присутності позивачки ОСОБА_2 та понятих-сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали акт про те, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_3 була відсутня при складанні акту, а також не проживає у будинку та господарства не веде.

Згідно з відповіді з ГУДМС в Закарпатській області ОСОБА_3 значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року.

За твердженням позивачки, відповідачка ОСОБА_3 не проживає у вказаному вище житловому будинку з 2017 року, проте є зареєстрованою в такому, що тягне для позивачки додаткові витрати по утриманню помешкання.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачами жодним чином не були спростовані доводи даного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 понад рік не проживає у спірному домоволодінні, добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивачки ОСОБА_2 користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, реєстрація відповідачки тягне для позивачки додатковий тягар утримання майна, тому позовні вимоги підлягають до задоволення як обґрунтовані.

Відповідно до ст.141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З врахуванням даної вимоги до стягнення з відповідачки на користь позивачки підлягає понесені судові витрати - судовий збір в сумі 840,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,5,13,81,247ч.2,263-265,280-289 ЦПК України, ст.ст.15,391,405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір в сумі 840/вісімсот сорок/ гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов