Справа № 495/1259/20
Номер провадження 2-з/495/76/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/1259/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про поділ спільного майна подружжя.

10.04.2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито спрощене провадження у цивільній справі № 495/1259/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Справу призначено до судового розгляду.

20.07.2020 року позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої вона просить:

-накласти арешт на 1/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0215;

- накласти арешт на 1/3 частки комплексу будівель «Есперанса», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з ресторану під літерою «А», загальною площею 496,5 кв.м, складу під літ. «П», загальною площею 35,2 кв.м,корчми під літ. «Л» загальною площею 112,9 кв.м., споруд під № 2, 4, 5, 10 усього загальною площею 644,6 кв.м.;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а також заборонити проведення будь-яких реєстраційних дій, реєстрацію, зняття з реєстрації щодо наступного майно:

-1/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0215;

- 1/3 частки комплексу будівель «Есперанса», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з ресторану під літерою «А», загальною площею 496,5 кв.м, складу під літ. «П», загальною площею 35,2 кв.м,корчми під літ. «Л» загальною площею 112,9 кв.м., споруд під № 2, 4, 5, 10 усього загальною площею 644,6 кв.м.

Вказану заяву, позивачка обґрунтовує тим, що відповідач позбавив її можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження спільним майном та намагається переоформити спірне майно.

Позивачка зазначає, що на теперішній відповідач вживає заходи щодо реалізації приміщення та земельної ділянки без її згоди, також вказує, що відповідач ініціював справу в суді з метою переоформлення права власності з вище вказаних об`єктів спільного сумісного майна на інших осіб без її відома.

Крім цього, позивачка звертає увагу, що вона залишилась сама без жодної матеріальної підтримки з неповнолітньою дитиною, а відповідач в свою чергу намагається позбавити її можливості володіння та розпорядження спільно нажитим майном.

На підставі наведеного позивач просить заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивачка просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, заявлений позивачкою вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Разом з тим, суд при постановленні ухвали про накладення арешту на майно враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна не виключає його з використання, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Приймаючи до уваги вищезазначене та норми чинного законодавства, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, підлягає частковому задоволенню, а саме накладенням арешту у вигляді заборони відчуження вказаного нерухомого майна, що є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Керуючись статтями 149, 150, 151,153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт, у вигляді заборони відчуження 1/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0215 та 1/3 частки комплексу будівель «Есперанса», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з ресторану під літерою «А», загальною площею 496,5 кв.м, складу під літ. «П», загальною площею 35,2 кв.м, корчми під літ. «Л» загальною площею 112,9 кв.м., споруд під № 2, 4, 5, 10 усього загальною площею 644,6 кв.м.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена черезБілгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Мишко