Справа № 362/3285/18
Провадження № 2/362/218/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 29 листопада 2016 року між ним і відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, представник позивача ОСОБА_4 отримав за вказану квартиру грошові кошти в сумі 530 000 гривень 00 копійок.

Посилаючись на статтю 1212 ЦК України та на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року вказаний договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів, що була отримана її представником при вчиненні даного правочину.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав.

Відповідач і тертя особа в судове засідання не прибули, надали суд відзиви на позов у яких заперечили щодо позовних вимог і просили відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що за вчинення вказаного правочину ОСОБА_3 отримала 100 000 гривень 00 копійок, а решту отриманої від позивача суми ОСОБА_4 залишив собі в якості посередницьких коштів (а.с. 94, 95 96).

Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

29 листопада 2016 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5 6).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року у справі № 362/12/17, яке набрало законної сили, серед іншого визнано недійсним укладений 29 листопада 2016 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 110 114).

Нормою частини 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вказаної обставини недійсності правочину, що був укладений між сторонами, існують підстави для застосування наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Отже, на підставі частини першої статті 216 ЦК України, у зв`язку із недійсністю укладеного між сторонами договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2016 року, відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно із пунктом 5 укладеного 29 листопада 2016 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , купівлю-продаж зазначеної квартири сторони за договором здійснили за 100 000 гривень 00 копійок.

Оскільки відповідач добровільно не виконала свого обв`язку повернути позивачу у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, у зв`язку із недійсністю укладеного між сторонами договору з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти, що були сплачені останнім за умовами укладеного між ними договору купівлі-продажу від 29 листопада 2016 року в сумі 100 000 гривень.

У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи позивача про сплату ним за вказаним договором 530 000 гривень 00 копійок, оскільки ціна договору чітко і конкретна визначена у ньому в розмірі 100 000 гривень 00 копійок, що підтверджує факт отримання відповідачем саме такої суми грошових коштів за визнаним недійсним договором.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування норм статті 1212 ЦК України, на які посилається позивач, оскільки пункт 1 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачає, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Зокрема, Глава 83 Книги п`ятої ЦК України врегульовує відносини набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Натомість, отримані відповідачем від позивача грошові кошти в сумі 100 000 гривень 00 копійок не є безпідставно набутим майном, оскільки вказані грошові кошти були набути відповідачем на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі укладеного між ним і позивачем договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 29 листопада 2016 року.

Як наслідок, суд застосував саме правові наслідки недійсності правочину, що передбачені статтею 216 ЦК України.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі встановлених зобов`язань відповідача.

Також, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 216 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок та 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок у відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду 17 липня 2020 року.