КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 6/0108/195/2011 Головуючий у 1 інстанції: Цветков О.Я.
провадження №22-ц/824/1169/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2011 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника-громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Керченського міського суду АРК у справі №6-0108/195/2011 за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника-громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року визначено Шевченківський районний суд міста Києва для вирішення питання про відновлення втраченого провадження в даній цивільній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року відновлено втрачене судове провадження та встановлено зміст відновленої ухвали Керченського міського суду АР Крим від 12 грудня 2011 року по справі №6/0108/195/2011.

Як убачається зі змісту відновленої оскаржуваної ухвали, на виконанні в ВДВС Керченського МУЮ АР Крим знаходилося виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 40 027 грн. 16 коп.

Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, ОСОБА_2 суму боргу не сплатив, у зв`язку з чим державний виконавець просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2011 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено боржнику - громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову у задоволенні подання.

Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала не містить відомостей щодо свідомого ухилення боржника від виконання рішення чи перешкоджання державному виконавцю в примусовому виконанню рішення. Крім того, не відображено вжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, зокрема, таких, як звернення стягнення на доходи боржника, майно боржника та того, що такі заходи виявились марними. Також зазначав, що на даний час щодо ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, що підтверджується відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження, а зазначена заборгованість сплачена добровільно і стягував до боржника жодних претензій не має.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є боржником перед ОСОБА_4 на суму 40 027 грн. 16 коп. та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, що підтверджується поданням та доданими до нього матеріалами.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день постановлення ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.п.1-4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, відповідно до розписки (а.с.66, 80), оглянутої та дослідженої у судовому засіданні апеляційної інстанції, зазначена заборгованість сплачена добровільно і стягувач до боржника жодних претензій не має.

З огляду на вищенаведене, оскільки відсутні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , то колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 та скасування ухвали Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2011 року і відмову в задоволенні подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2011 року скасувати і прийняти постанову.

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника-громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: