ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
іменем України

16 липня 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Новосада Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України та військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, та військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В уточненій позовній заяві покликається на ту обставину, що він проходив військову службу у збройних силах СРСР та України в період з 03.11.1982 р. по 14.05.2001 р., приймав участь у військових діях в Республіці Афганістан та є учасником бойових дій, що стверджується належними доказами.

Згідно наказу Командувача військами Західного ОК № 24 ПМ від 10 травня 2001 року, позивача було звільнено у запас з 14 травня 2001 року на підставі пп. «в» п.46 (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками і мічманами із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

До складу сім`ї позивача входить: дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , 1989 р.н., дочка ОСОБА_5 , 1996 р.н.

Починаючи з 1993 року і по теперішній час, він разом із своєю сім`єю проживає за наймом у будинку АДРЕСА_1 .

27 травня 1993 року його та членів його сім`ї постановлено на квартирний облік в загальну чергу та в списки на першочергове отримання житла (УБД), як таких що не мали у власності та /або користуванні житлового приміщення, що стверджується витягами з протоколу №5 засідання житлової комісії в/ч 78710 від 26.05.1993 року, з протоколу №7 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 (без дати), з протоколу №14 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.02.2016р.

Оскільки він не мав житла ні у власності, ні у користуванні, а тому оселився та проживав за наймом у будинку, що належав бабі його дружини ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Оскільки остання не лишила заповіту, то відповідно після її смерті відкрилась спадщина за законом. Одним із спадкоємців будинку є ОСОБА_7 , яка фактично доводиться позивачу тещею.

Листом КЕВ м. Володимир-Волинський №1660 від 20.09.2016 року повідомлено командира в/ч НОМЕР_1 про те, що при перевірці облікової справи позивача було встановлено, що він уклав договір оренди житлового приміщення з дочкою власника, який помер ще у 1994 році, а згідно довідки про склад сім`ї від 2006 року, що його дружина є внучкою померлої власниці будинку. На цій підставі, 28.09.2016 року його та членів його сім`ї, постановлено зняти з квартирного обліку, як таких, що забезпечені житловою площею, що стверджується витягом з протоколу №22 житлової комісії в/ч А-1008 від 28.09.2016р.

Не погоджуючись з таким рішенням житлової комісії, він оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Володимир-Волинської міського суду Волинської області у справі 154/244/17 від 22.03.2017 року дії КЕВ було визнано протиправними та судом скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 вересня 2016 року № 22 в частині виключення його з квартирного обліку.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , в особі житлової комісії, поновити позивача на квартирному обліку у списках, що користуються правом перебування у загальній черзі на отримання житла та першочергового одержання житла з часу прийняття житловою комісією рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 28 вересня 2016 року, із залишенням на квартирному обліку ОСОБА_1 з 27 травня 1993 року.

Відповідно до вищевказаного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.03.2017 року, позивачем було складено відповідну заяву для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення із відповідними додатками, які передбачені у Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та Порядку визначення розміру надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728.

Отримавши відповідь від 29.03.2019 року № 22/627, у якій було зазначено, що в ході перевірки працівниками Головного КЕУ ЗСУ було виявлено недоліки, а саме: Відсутні документи на приватний будинок у якому він зареєстрований та проживає разом зі сім`єю.

Не погоджуючись із таким рішенням, він звернувся повторно із заявою до відповідача із роз`ясненням. Проте отримав повторну негативну відповідь.

Законодавець передбачає певний порядок, згідно якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, в якому чітко вказано, що копія свідоцтва про право власності на житло надається лише за його наявності, тобто є необов`язковою.

У своїй відповіді відповідач посилаєтесь на документи на приватний будинок. Водночас позивач вказує, що надав всі документи, які передбачені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Звертає увагу суду на те, що він не мав житла ні у власності, ні у користуванні, а тому оселився та проживав за наймом у будинку, що належав бабі його дружини ОСОБА_6 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки остання не лишила заповіту, то відповідно після її смерті відкрилась спадщина за законом. Одним із спадкоємців будинку є ОСОБА_7 , яка фактично доводиться тещею позивача та яка не прийняла спадщину, а тому правовстановлюючих документів на даний житловий будинок і не може бути.

Звертає увагу суду на те, що ним надано свідоцтво про право на спадщину та свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, з цих підстав звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Просить визнати протиправними вимоги Міністерства оборони України в особі Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, про надання старшим прапорщиком ОСОБА_1 документів на приватний будинок, у якому він зареєстрований та проживає разом із сім`єю, для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 в особі житлової комісії розглянути надані старшим прапорщиком ОСОБА_1 документи, відповідно до Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації та протягом десяти робочих днів прийняти відповідне рішення про надання грошової компенсації. Про прийняте рішення повідомити письмово у п`ятиденний строк старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 31 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

18 листопада 2019 року від Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує обставини, викладені у тексті позовної заяви, покликаючись на правомірність своїх дій.

21 листопада 2019 року надійшов відзив на позовну заяву від в/ч НОМЕР_1 , у якому відповідач заперечує обставини, викладені у тексті позовної заяви, покликаючись на правомірність своїх дій.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Представник відповідача - Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України Новосад Р.А. позов не визнав, суду пояснив, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а дії відповідачів були правомірними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 свого представника для участі у розгляді справи не направила, подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять відмовити в задоволенні позову.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, свого представника для участі у розгляді справи не направив, подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах СРСР та України в період з 03.11.1982 р. по 14.05.2001 р., приймав участь у військових діях в Республіці Афганістан та є учасником бойових дій, що стверджується належними доказами.

Згідно наказу Командувача військами Західного ОК № 24 ПМ від 10 травня 2001 року, старшого прапорщика ОСОБА_1 було звільнено у запас з 14 травня 2001 року на підставі пп. «в» п.46 (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками і мічманами із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

До складу сім`ї позивача входить: дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , 1989 р.н., дочка ОСОБА_5 , 1996 р.н.

Починаючи з 1993 року і по теперішній час, він разом із своєю сім`єю проживає за наймом у будинку АДРЕСА_1 .

27 травня 1993 року його та членів його сім`ї постановлено на квартирний облік в загальну чергу та в списки на першочергове отримання житла (УБД), як таких що не мали у власності та /або користуванні житлового приміщення, що стверджується витягами з протоколу №5 засідання житлової комісії в/ч 78710 від 26.05.1993 року, з протоколу №7 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 (без дати), з протоколу №14 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.02.2016р.

Оскільки він не мав житла ні у власності, ні у користуванні, а тому оселився та проживав за наймом у будинку, що належав бабі його дружини ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Оскільки остання не лишила заповіту, то відповідно після її смерті відкрилась спадщина за законом. Одним із спадкоємців будинку є ОСОБА_7 , яка фактично доводиться позивачу тещею.

Листом КЕВ м. Володимир-Волинський №1660 від 20.09.2016 року повідомлено командира в/ч НОМЕР_1 про те, що при перевірці облікової справи позивача було встановлено, що він уклав договір оренди житлового приміщення з дочкою власника, який помер ще у 1994 році, а згідно довідки про склад сім`ї від 2006 року, що його дружина є внучкою померлої власниці будинку. На цій підставі, 28.09.2016 року його та членів його сім`ї, постановлено зняти з квартирного обліку, як таких, що забезпечені житловою площею, що стверджується витягом з протоколу №22 житлової комісії в/ч А-1008 від 28.09.2016р.

Не погоджуючись з таким рішенням житлової комісії, він оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Володимир-Волинської міського суду Волинської області у справі 154/244/17 від 22.03.2017 року дії КЕВ було визнано протиправними та судом скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 вересня 2016 року № 22 в частині виключення його з квартирного обліку.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , в особі житлової комісії, поновити позивача на квартирному обліку у списках, що користуються правом перебування у загальній черзі на отримання житла та першочергового одержання житла з часу прийняття житловою комісією рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 28 вересня 2016 року, із залишенням на квартирному обліку ОСОБА_1 з 27 травня 1993 року.

Дані обставини стверджуються копією вказаного судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вищевказаного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.03.2017 року, позивачем було складено відповідну заяву для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення із відповідними додатками, які передбачені у Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та Порядку визначення розміру надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728.

Отримавши відповідь від 29.03.2019 року № 22/627, у якій було зазначено, що в ході перевірки працівниками Головного КЕУ ЗСУ було виявлено недоліки, а саме: Відсутні документи на приватний будинок у якому він зареєстрований та проживає разом зі сім`єю.

Не погоджуючись із таким рішенням, він звернувся повторно із заявою до відповідача із роз`ясненням. Проте отримав повторну негативну відповідь.

Законодавець передбачає певний порядок, згідно якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, в якому чітко вказано, що копія свідоцтва про право власності на житло надається лише за його наявності, тобто є необов`язковою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Житлового кодексу Української РСР визначає, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці в та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Абзац четвертий пункту статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 та наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 (із змінами та доповненнями), військовослужбовці (особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей) за бажанням можуть звернутися особисто з рапортом (заявою) на отримання грошової компенсації за належне їм жиле приміщення до житлової комісії за місцем перебування на квартирному обліку.

Відповідно до ст. 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:

- рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена

згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

- довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);

- копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

- копія свідоцтва про шлюб (за наявності);

- копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);

копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

- копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

- довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

- документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

- дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Отже, законодавець передбачає певний порядок згідно якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, в якому чітко вказано, що копія свідоцтва про право власності на житло надається лише за його наявності, тобто є необов`язковою.

У своїй відповіді Головного КЕУ ЗСУ вказано, що в ході перевірки було виявлено недоліки, а саме відсутні документи на приватний будинок у якому він зареєстрований та проживає разом зі сім`єю.

Оскільки позивач надав всі документи, які передбачені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, він не мав житла у власності, а тому оселився та проживав за наймом у будинку, що належав бабі його дружини ОСОБА_6 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка не лишила заповіту, тому відповідно після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку фактично прийняли, але не оформили, троє її дітей. Одним із спадкоємців будинку є ОСОБА_7 , яка фактично доводиться тещею позивача та яка не прийняла спадщину, а тому правовстановлюючих документів на даний житловий будинок і не може бути.

За таких обставин справи дії відповідачів, обумовлені вимогою про надання позивачем неіснуючих документів, обов`язковість надання яких не передбачена нормативно-правовими актами, є протиправними, а тому суд задовольняє позовні вимоги повністю.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 43 ЖК України, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці в та членів їх сімей», керуючись ст.ст. 4, 13, 80, 81, ч.1 ст. 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними вимоги Міністерства оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України про надання старшим прапорщиком запасу ОСОБА_1 документів на приватний житловий будинок, у якому він зареєстрований та проживає із сім`єю, по АДРЕСА_1 , для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії розглянути надані старшим прапорщиком запасу ОСОБА_1 документи для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації, та протягом десяти робочих днів прийняти відповідне рішення про надання грошової компенсації, про що письмово повідомити старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Міністерство оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, , 03168, м.Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 липня 2020 року.

Головуючий:/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко