Справа № 138/1496/20
Провадження №:2/138/493/20
20 липня 2020 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Коняги В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.06.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті та наданий відповідачам строк для подання відзиву.
20.07.2020 представник позивача у судове засідання не з`явився, при зверненні з позовом до суду подав заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористались.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_1 зобов`язалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пеню і винагороду в строки і в розмірі відповідно до кредитного договору та Графіку погашення кредиту та відсотків, а п. 1.4 договору встановлено строк повного погашення кредиту - 27.08.2009.
Згідно з розрахунками заборгованості за договором відповідач ОСОБА_1 востаннє в строки, визначені договором, здійснила обов`язковий щомісячний платіж 08.08.2009, а в подальшому припинила вносити кошти на погашення кредитної заборгованості, чим порушила умови договору (а.с. 5).
Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору станом на 21.04.2020 становить 3984,17 доларів США, а саме: 654,14 доларів США - заборгованість за кредитом; 3131,51 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9,24 доларів США - штраф (фіксована частина), 189,28 доларів США - штраф (процентна складова).
Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, а умовами кредитного договору передбачено повернення відповідачем кредиту, сплата відсотків за його користування та штрафу суд вважає, що позивачем доведені та обґрунтовані позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку кредиту, відсотків за його користування та штрафу.
Однак щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 30.08.2007, укладеним між сторонами, сума відсотків у розмірі 3131,51 доларів США, яку просить стягнути з відповідача позивач, нарахована останнім станом на 21.04.2020. При цьому розмір таких на день закінчення строку кредитування становить 320,45 доларів США.
За таких обставин суд вважає, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 кредиту у сумі 654,14 доларів США, відсотків у сумі 320,45 доларів США, штрафу (фіксована частина) у сумі 9,24 доларів США, та штрафу (процентна складова) у сумі 189,28 доларів США.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати щомісячних платежів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги від відповідача ОСОБА_1 повернення заборгованості, а також сплати відсотків за користування кредитом та штрафу, належних йому відповідно до умов договору та норм чинного законодавства.
Як зазначалось вище, з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивач та ОСОБА_2 уклали договір поруки від 30.08.2007, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором до повного виконання боржником своїх зобов`язань (п. 4 договору поруки).
Разом з тим, зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Проте припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки, слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 1519/2-3165/11.
Як установлено судом, боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручитель) первинно взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 27.08.2009.
Із матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, письмові вимоги до поручителя позивач пред`явив лише в квітні 2020 року (а.с. 7, 8), а з даним позовом до суду звернувся лише в червні 2020 року, тобто вже після спливу встановленого частиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку з моменту настання строку повернення кредиту, яким в даному випадку є 27.08.2009.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості у сумі 1173,11 доларів США. (тобто 29,44 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з цього відповідача на користь позивача становить 618,82 грн., а судовий збір у сумі 1483,18 грн. суд покладає на позивача.
Керуючись ст. ст. 3 ч. 1, 11, 251, 252, 254, 525, 526, 553 ч.1, 554 ч. 1, 2, 559 ч. 4, 610, 625 ч. 2, 626 ч. 1, 629, 1048 ч. 1, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України суд,-
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині заявленої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1173 (одна тисяча сто сімдесят три) долари США11 центів задовольнити.
У позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору у сумі 618 грн(шістсот вісімнадцять) грн. 82 коп.
Судовий збір у сумі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) грн. 18 коп. покласти на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.
Відповідач:ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач:ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя: Т.Ю. Холодова