Справа № 302/241/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 21 квітня 2020 року, головуючий суддя Кривка В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем у період з 24.01.2004 по 25.05.2018. За час шлюбу у сторін народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати з позивачкою.

На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 року в справі № 302/411/18 з відповідача на користь позивачки на утримання трьох неповнолітніх дітей призначено стягнення аліментів щомісячно у розмірі 50 відсотків з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину по віку передбаченого ст. 182 СК України до їх повноліття, починаючи з 12.04.2018. На час присудження аліментів відповідач офіційно був працевлаштований, за цих підстав судом був визначений саме такий спосіб стягнення аліментів. На даний час відповідач офіційно в Україні не працює, бо в 2019 році одружився на громадянці Росії та виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, за місцем проживання дружини. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у мінімальному розмірі визначеному законом, а саме 50 % прожиткового мінімуму на дитину по віку, що становить грошову суму 1100 грн на кожну дитину. Відповідач не повідомляє позивачку з яких саме доходів він сплачує аліменти на її користь. Хоча матеріальне становище відповідача з часу присудження аліментів значно покращилося і він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, свої доходи відповідач приховує та не повідомляє про такі державному виконавцю. З часу присудження аліментів потреби дітей значно збільшилися, купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції, зросли ціни на всі товари повсякденного попиту, зокрема на продукти харчування, комунальні послуги тощо. Тому на утримання дітей позивачка витрачає значно більше коштів ніж на час присудження аліментів. Окрім цього, діти сторін потребують регулярного медичного огляду та лікування, оскільки часто хворіють. Добровільно сплачувати аліменти у більшому розмірі відповідач не бажає. Позивачка на даний час працює та отримує мінімальну заробітну плату, а тому не може в повному обсязі - належно, забезпечити дітей всім необхідним, а також лікування таких. Мати позивачки, яка помагала їй в утриманні дітей померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у більшому розмірі ніж це визначено рішенням суду, бо є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, працює в Російській Федерації, має власне авто. Тому позивачка, просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду в розмірі 50 відсотків доходу відповідача на тверду грошову суму в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Рішенням Міжгірського районного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення і розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 в справі № 302/411/18.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі твердої грошової суми на кожну дитину, що відповідає 100 % (сто відсотків) чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину віком від шести до вісімнадцяти років, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 06.03.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довела належними і допустимими доказами своїх позовних вимог. Відповідач зазначає, що він офіційно працевлаштований на території РФ і його заробітна плата становить лише 4500 грн., крім того у нього є дружина, і на його утриманні є також дочка його теперішньої дружини.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію даної ухвали суду ОСОБА_2 отримала 13.06.2020 року та ОСОБА_1 13.06.2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25.05.2018 року розірвано.

Від даного шлюбу в сторін народилося троє неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу сторін їх неповнолітні діти мешкають з позивачкою. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 року (справа № 302/411/18) присуджено на користь позивачки з відповідача стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.04.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В той же час, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З моменту ухвалення судового рішення минув час, діти підросли і потребують значно більших матеріальних коштів, збільшилися витрати на навчання, розвиток, одяг, оздоровлення, діти часто хворіють та перебувають на обліку в Міжгірській районній лікарні, має місце значний ріст споживчих цін на продукти харчування, тощо. ОСОБА_2 вказує, що її заробітна плата є достатньої малою для утримання трьох дітей. Внаслідок цих обставин розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Такі обставини свідчать про те, що витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище ОСОБА_2 погіршується, визначена судом сума є недостатньою для матеріального забезпечення дитини.

Погіршення матеріального стану отримувача аліментів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів тієї обставини, що він, як батько дітей, несе додаткові витрати на утримання дітей. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Вказана сума є недостатньою для забезпечення гармонійного, фізіологічного, психічного, духовного розвитку дитини, є меншою за розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка визначено законодавцем.

Слід зауважити, що поняття «тверда» грошова сума позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена, і є фіксованою.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплати аліментів на дитину проводиться щомісячно у фіксованому розмірі.

Тобто, якщо ставиться вимога про визначення розміру аліментів у «твердій» грошовій сумі, то зазначається фіксована грошова сума.

Отже, одержувач аліментів скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , із твердої грошової суми, що відповідає 100 % (сто відсотків) чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку по 2300 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із вищезазначених підстав у відповідності до п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 192 СК України,

судова колегія,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 21 квітня 2020 року змінити в частині розміру стягуваних аліментів, які стягуються на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.05.2018 року та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі по 2300 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 21 липня 2020 року.

Головуючий

Судді