Постанова

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 758/15327/17

провадження № 61-5622 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Чиханцов Микола Анатолійович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича, на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В. від 12 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_3 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , 24 жовтня 2017 року нею було подано до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Через пропуск шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач, зазначала, що встановлений законом строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, оскільки у цей період через несприятливі сімейні обставини, хвороби дітей, вона перебувала у важкому матеріальному та емоційному стані. Крім того, вона є матір`ю-одиначкою, самостійно виховує трьох дітей. У період, необхідний для прийняття спадщини, хворіла молодша її донька - ОСОБА_4 ,

а саме у неї було виявлено перелом ноги, що утруднювало ходьбу дитини та викликало необхідність постійно перебувати разом з нею, а її син

ОСОБА_5 у зазначений період хворів на гостру вірусну респіраторну хворобу.

З урахуванням наведеного, посилаючись на положення статті 1272 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва у складі судді

Васильченка О. В. від 02 жовтня 2019 року позов представника

ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова М. А., задоволено. Визначено

ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася

ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , тривалістю два місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні в матеріалах справи копії медичної документації про хворобу дітей позивача у спірний період підтверджують поважність причин пропуску останнім шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960,00 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що надані позивачкою докази не охоплюють весь шестимісячний строк, протягом якого вона мала звернутися із заявою про прийняття спадщини При цьому, із заявою про прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори 24 жовтня 2017 року, тобто у період хвороби ОСОБА_4 згідно з випискою з історії хвороби дітей.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що, не дивлячись на часті хвороби дітей, позивач вела активний спосіб життя (зверталася до нотаріуса за посвідченням довіреностей, приймала участь у судових засіданнях і подала заяву про прийняття спадщини в період, коли дитина хворіла).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачкою пропущено строк прийняття спадщини з причини, які не є об`єктивними, непереборними та істотними, позивач не надала суду безспірних, належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати пропуск строку прийняття спадщини з поважних причин.

Суд послався на відповідну судову практику Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Чиханцов М. А., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року й залишити в силі рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 12 травня 2020 року поновлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Чиханцову М. А., строк на касаційне оскарження судового рішення, відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 758/15327/17 з Подільського районного суду м. Києва та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково взяв до уваги висновок Верховного Суду, викладеного у постанові

від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження

№61-38298 св 18), тому є необхідність відступлення від цього висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки зазначений Верховним Судом перелік причин пропуску строку для прийняття спадщини не є виключним та судом може бути доповнено цей перелік іншими поважними причинами пропуску такого строку.

Крім того, зазначає, що суду подано належні та допустимі докази поважності причин пропуску шестимісячного строку, проте суд апеляційної інстанції зробив неправильну оцінку наданим доказам, що призвело до неправильності та неповноти встановлених обставин, які мають значення для справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2020 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Вказує, що ОСОБА_1 було відомо про смерть батька - ОСОБА_3 , вона не приїхала на смерть батька і не відпустила старшого сина ОСОБА_6 , не брала участі у витратах на поховання. Крім того, зазначає, що у Дарницькому суді м. Києва перебували на розгляді дві справи, в яких, ОСОБА_1 брала участь з квітня 2017 року у судових засіданнях, подавала особисто заяви до суду, наймала адвокатів, нотаріально посвідчувала довіреність для представників, тобто мала можливість залишити своїх дітей і написати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При цьому, вказує, що у дітей є два батька, які теж повинні доглядати та утримувати дітей, з другим чоловіком позивачка знову проживає разом, брали участь на судових засіданнях, тому твердження ОСОБА_1 , що не було з ким залишити хворих дітей є безпідставним.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у

пункті 2 частини другої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема: якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою

статті 411 ЦПК України, зокрема, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова М. А., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня

2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18),

від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження

№ 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що позивач знала про смерть батька,

а, не дивлячись на часті хвороби дітей, позивач вела активний спосіб життя (зверталася до нотаріуса за посвідченням довіреностей, приймала участь у судових засіданнях в інших справах і подала заяву про прийняття спадщини в період, коли дитина хворіла). Позивач не була позбавлена можливості надіслати поштою заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо необхідності відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові

від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, оскільки Верховний Суд у зазначеній постанові відповідно до сталої практики керувався висновком Верховного Суду України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17 від яких Верховний Суд не відступав. Крім того, перелік підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, не є вичерпним і у кожному випадку вони з`ясовуються, виходячи з обставин справи.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги про неповажність причин пропуску строку для прийняття спадщини зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича, залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець