ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6132/20 Справа № 172/151/20 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб у м. Дніпро апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила,що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 180. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між сторонами не склалося, подружні відносини припинилися з жовтня 2019 року. Крім того, позивач посилалася на те, що у неї на утриманні знаходиться неповнолітній син, відповідач матеріальну допомогу періодично надає, однак після розірвання шлюбу це може змінитися, тому вона просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 6000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між сторонами у справі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду - 17 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду в межах суми платежів за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погодившись з указаним рішенням суду в частині визначеного розміру аліментів на утримання дитини, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

При цьому ОСОБА_1 зазначив, що судом неправомірно визначено розмір аліментів, який підлягає стягненню на утримання сина, у сумі 6000 грн., оскільки відповідач працевлаштований, має регулярний дохід у сумі 12 000 грн., з якого 5000 грн. сплачує за оренду житла. З наведених підстав відповідач погоджується на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В частині вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу рішення суду сторонами не оскаржено, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення в частині визначення розміру аліментів не відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 180.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.05.2006 року.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, ОСОБА_2 посилалася на обов"язок батьків утримувати дитину та наявність такої можливості у відповідача.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, працевлаштований, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 6000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а ОСОБА_1 є його батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_2 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 6 000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що під час розгляду справи у суді першої інстанції від сторін надходили заяви про визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від доходу батька.

На підставі наведеного апеляційний суд позбавлений можливості змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від розміру доходу відповідача без відповідної заяви позивача, оскільки це є порушенням частини шостої статті 367 ЦПК України, яка визначає, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо розміру аліментів, які стягнуті з нього на користь позивачки на утримання сина.

Так, матеріалами справи встановлено, що відповідач працевлаштований в Управлінні поліції охорони в Дніпропетровській області на посаді молодшого інспектора батальйону з фізичної безпеки.

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_5 становить 12587,13 грн. Крім зазначеного відповідач посилається на те, що ним орендується житлове приміщення, на що він витрачає 5000 грн. в місяць.

Згідно з положеннями ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Враховуючи рівність прав та обов"язків батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач в апеляційній скарзі просив стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, то апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково і стягнути з ОСОБА_1 на користиь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року в оскаржуваній частині визначення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, зменшивши розмір аліментів з 6000 (шести тисяч) грн. до 3000 (трьох тисяч) гривень з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду - 17 лютого 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1261,21 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко