Дата документу 23.07.2020 Справа № 333/3650/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3650/19 Головуючий у 1 інстанції Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/2325/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.04.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення.

Позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.рrіvаtbаnk.uа складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Даними Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку урегульований порядок зміни кредитного ліміту, порядок зміни до умов договору, порядок розрахунків за кредитом.

Позивач зазначає, що Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Проте, ОСОБА_2 порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 22.05.2019 року утворилась заборгованість у сумі 28948,34 грн., яка складається з: 12563,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5163,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8767, 43 грн. пеня нарахована за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. заборгованість по пені нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1354,68 грн. штраф (процентна складова).

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 28948,34 та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 не скористався, що за положеннями ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

В позовній заяві позивач посилається на те, що 06.04.2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 9 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження наведеного надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що анкета-заява не містить даних, якою послугою мав намір скористатись позичальник та яку картку просив оформити на своє ім`я, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до її заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше).

У заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були

Банком наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не підписано позичальником та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», яка передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Згідно Довідки, наданої позивачем, між ПАТ «ПРИВАТ БАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/№, за яким видано п`ять кредитних карток, перша 06.04.2013 р. з терміном дії до 08.2016 р., остання 09.07.2018 р. з терміном дії до 11.2021 р.

Проте, вказана довідка не є належним та допустимим доказом, оскільки в ній не зазначена дата підписання кредитного договору, за яким видані дані картки.

Надана позивачем світлокопія фото, на якому відповідач тримає картку ПРИВАТБАНК, обґрунтовано не прийнята судом першої інстанції, оскільки з вказаного фото не можливо встановити номер картки та її вид, до того ж відсутня дата, коли було зроблене дано фото.

Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідачем, яка станом на 22.05.2019 року становить у сумі 28948,34 грн., яка складається з: 12563,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5163,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8767, 43 грн. пеня нарахована за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. заборгованість по пені нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1354,68 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України , до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За приписами ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч.1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, у разі укладення договору кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги посилався на Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Виходячи з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), Витягом з «Тарифів банку» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: розмір процентної ставки, порядок зміни процентної ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (в даному випадку 06.04.2013 рік) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (в даному випадку 26.09.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про кредитний ліміт, порядку сплати кредитних коштів, а також сплати пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить даних якою послугою мав намір скористатись позичальник та яку картку просив оформити на своє ім`я, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до її заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше).

Доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи Банку не підписані позичальником.

Враховуючи правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи Банку, які роздруковані з офіційного банківського сайту https://privatbank.ua/terms/ та не підписані позичальником в день підписання Анкети-заяви про отримання кредиту, не є належними доказами для підтвердження умов кредитного договору на які посилається позивач в своєму позові.

В Анкеті-заяві відсутня домовленість між сторонами щодо нарахування неустойки (пені, штрафів), тому підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем сум пені та штрафів відсутні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в позовній заяві позивач посилається на те, що позичальнику надано тіло кредиту у розмірі 9 100,00 грн., при цьому заборгованість заявлена позивачем в позові по тілу кредиту зазначена 12563,01 грн., тобто більше заявленого розміру тіла кредиту, також зазначена заборгованість за простроченим тілом кредиту на суму 5163,22 грн. Дана розбіжність не обґрунтована позивачем в позові та не надано обґрунтувань вказаному в апеляційній скарзі..

Крім того, з довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 за картковим рахунком від 06.04.2013 р. №521* НОМЕР_1 *1983, наданої позивачем, вбачається, що кредитний ліміт змінювався 7 разів, початковий 300 грн., найвища сума кредитного ліміту 9100 грн. в період з 27.06.2013 р. по 12.01.2017 р., 04.09.2018 (востаннє) змінено кредитний ліміт, а саме зменшено з 4000,00 грн. до 0 грн.

При цьому, позивачем не обґрунтовані підстави для здійснення зміни кредитного ліміту, враховуючи відсутність в Анкеті-заяві, підписаній відповідачем 06.04.2013 р., домовленості щодо зміни кредитного ліміту.

Колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що з наданої позивачем виписки по картковим рахункам оформленим на відповідача, не можливо достеменно встановити заявлену позивачем суму тіла кредиту як у розмірі 9100,00 грн., так і заявлену позивачем суму заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 12563,01 грн., , враховуючи, що зазначено декілька виписок по різним картках, нарахування здійснюється загальною сумою з урахуванням сум процентів, штрафів, тіла кредиту, а також сум погашення (в тому числі автоматичного, без зазначення, що саме погашено: заборгованість по тілу кредиту чи процентам).

Враховуючи правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), а також в постанові Верховного суду від 09.01.2020 р. по справі №203/4297/18 (провадження №61-17755св19), колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 за кредитним договором від 06 квітня 2013 року кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374,375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: