Справа № 522/9343/19
Провадження № 2-з/522/381/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

17 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків за проведення відновлювальних робіт та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 31.05.2019 року звернулась позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , відповідно якої просила стягнути в повному обсязі збитки, щодо проведення робіт по відновленню кв АДРЕСА_1 , сума яких буде встановлена судово-будівельною експертизою; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн., судові витрати та зобов`язати привести у первісний стан кв. АДРЕСА_2 , що відповідає Плану будиноволодіння АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

18.06.2020 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року поновлено провадження у цивільній справі.

13.07.2020 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно якої просила накласти арешт шляхом заборони щодо вчинення певних дій з нежитловим приміщенням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення та на інше майно, що належить відповідачу на праві власності.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач має підстави побоюватись, що відповідач власник нежитлового приміщення на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 , може розпорядитись нежитловим приміщенням та відчуджити його на користь інших осіб або вчинить будь які інші дії з нерухомим майном для ухилення від виконання рішення суду при задоволенні позову, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. На підтвердження цього, позивач зазначає, що відповідач про проведення судової будівельно-технічної експертизи був сповіщений належним чином, однак на час проведення експертизи проігнорувала проведення огляду.

Розгляд клопотання відбувається без повідомлення учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд враховує, що саме лише посилання сторони позивача у заяві на потенційну можливість ухилення відповідачки від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши доводи позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про їх недоведеність, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо наміру відповідача як власника здійснити відчуження належного йому майна чи вчинення будь-яких інших дій відносно квартири, які б могли затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. Заявником також не доведено яким чином вжиття заходів щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб може попередити невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд також зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком порушення прав та інтересів учасників справи або призвести до необґрунтованого обмеження їх прав.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просила вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову у цій справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків за проведення відновлювальних робіт та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17.07.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов