ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5297/20 Справа № 207/2120/18 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2018 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19.08.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 105/2-100-8. Відповідно до п. 1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 6300,00 дол. США. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується умовами кредитного договору. В пункті 1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов Договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.03.2018 року загальна сума заборгованості склала 9110,92 дол. США, а саме:- сума заборгованості за кредитом - 5363,91 дол. США; - сума заборгованості за відсотками - 3747,01 дол. США.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9110,92 дол. США та судові витрати у розмірі 3574,61 грн.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 105/2-100-8 від 19.08.2008 року в сумі 9110,92 дол. США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 5363,91 дол. США; сума заборгованості за відсотками - 3747,01 дол. США. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, мотивуючи таке клопотання на стадії апеляційного оскарження тим, що суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідача, чим допустив порушення як норм процесуального права, так і право відповідача на захист своїх інтересів.

ПАТ "Укрсоцбанк" своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 105/2-100-8.

14 червня 2010 року було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» .

Відповідно до п.1.1. Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 6300,00 дол. США зі сплатою Позичальником 21 відсотків річних та комісій, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 18 серпня 2010 року, а Позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Договором Кредиту №105/2-100-8.

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується умовами кредитного договору.

Встановлено, що кредит надається позичальнику на поточні потреби. В пункті 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

Судом встановлено, що відповідач не виконала обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно розрахунку, станом на 14.03.2018 року, відповідачка має заборгованість 9110,92 дол. США, а саме:

- сума заборгованості за кредитом - 5363,91 дол. США;

- сума заборгованості за відсотками - 3747,01 дол. США.

Задовольняючи позов ПАТ "Укроцбанк", суд першої інстанції виходив із того, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у банку виникло право на стягнення з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідач належним чином не була повідомлена про розгляд справи, у зв`язку з чим не мала можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем на погашення заборгованості було внесено 24 грудня 2008 року в розмірі 140,00 грн.

Тож, оскільки початок перебігу строку позовної давності почався з моменту внесення останнього платежу - 24 грудня 2008 року, а позивач звернувся до суду лише 11 червня 2018 року, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування положень ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України та відмови у задоволенні позовних вимог банку у зв`язку із спливом строку позовної давності як щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, так і щодо стягнення додаткових складових заборгованості (пеня, неустойка, відсотки тощо) відповідно до ст. 266 ЦК України, яка в свою чергу передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначене та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5361 грн. 91 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2018року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5361 грн. 91 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова