Справа № 524/7299/19
Провадження № 2/524/720/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді - Предоляк О.С.,
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.
за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс» про встановлення порядку користування житловим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс» про встановлення порядку користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначають, що їм та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У добровільному порядку встановити порядок користування спільним помешканням відповідач відмовляється. Крім того, ОСОБА_3 не надає коштів на сплату комунальних послуг.
Просять встановити порядок користування кватирою, виділивши їм у користування житлову кімнату площею 19,1 кв.м., з лоджією площею 3, 2 кв.м., у користування відповідача виділити житлову кімнату площею 11,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників: кухню площею 7,8 кв.м., санвузол площею 4, 2 кв. м., коридор площею 2,8 кв.м., коридор площею 3,9 кв.м.
Ухвалою суду від 21.10.2019 по справі відкрито спрощене провадження.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Пояснила, що із за скрутного матеріального становища не може утримувати нерухомість.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не прибув.
Позивач ОСОБА_2 , представник третьої особи ТОВ «Житлорембудсервіс» у судове засідання не з`явились.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.10.2004 року виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Згідно технічного паспорту, виготовленому Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_2 складається із двох кімнат житловою площею 30,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 19,1 кв.м. з лоджією площею 3, 2 кв.м, 2-а кімната площею 11,4 кв.м, кухні площею 7,8 кв.м., санвузол площею 4,2 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., коридор площею 3, 9 кв.м. Загальна площа квартири 52,4 кв.м.
Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Згідно із частиною першої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року № 6-1500 цс 15.
Позивачі просять суд виділити їм у користування ізольовану кімнату площею 19,1 кв.м. з лоджією 3,2 кв.м., при цьому відповідачу позивачі просять виділити житлову кімнату площею 11,4 кв.м.
У справі встановлено, що загальна площа квартири становить 52,4 кв. м, а житлова 30,5 кв. м, тобто на кожного з позивачів припадає 20,5 кв. м загальної площі та 11, 15 кв. м житлової площі, а на відповідача припадає 30,1 кв. м загальної площі та 11, 4 кв. м житлової площі. Виділення позивачам за запропонованим ним варіантом встановлення порядку користування квартирою кімнати розміром 19, 1 кв. м з лоджією 3, 2 кв. м, та залишення у спільному користуванні місць загального користування не перевищує належну кожному з них ідеальну частку, а виділення відповідачу кімнати загальною площею 11,4 кв. м не зменшує належну йому частину житлової площі, інших варіантів визначення порядку користування спірною квартирою немає.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 486/171/18 (провадження № 61-316св19), від 18 березня 2020 року у справі № 495/3293/17 (провадження № 61-799св19).
У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Враховуючи обставини спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Необхідно виділити у користування позивачів житлову кімнату площею 19,1 кв.м. з лоджією площею 3, 2 кв.м., у користування відповідача житлову кімнату площею 11,4 кв.м., а інші приміщення залишити в їх спільному користуванні.
Співвласники житла набувають права на розподіл особистого рахунку після отримання рішення суду про визначення порядку користування квартирою з закріпленням у користування співвласників відповідних площ кімнат та приміщень, таким чином на підставі рішення суду упорядковується оплата комунальних послуг, що слугувало підставою звернення до суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Разом з тим, враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судових витрат сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. відносить на рахунок позивачів.
Керуючись ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 355-358, 361 ЦК Українист.ст. 5, 10-13, 81, 141, 259, 263-265 , 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс» про встановлення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши: у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 житлову кімнату площею 19,1 кв.м. з лоджією площе. 3, 2 к в м., у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 11,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників: кухні площею 7,8 кв.м., санвузол площею 4,2 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., коридор площею 3, 9 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С.Предоляк