ЄУН № 336/3848/20
пр. № 2-з/336/8/2020
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій, вказуючи, що 11.03.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, обов`язки з повернення коштів ОСОБА_2 не виконав, у зв?язку з чим ОСОБА_1 має намір звернутись з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. До пред`явлення позову просить вжити заходів щодо його забезпечення шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 , зокрема на квартири АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ст. 153 ч. 1 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про забезпечення позову, вказував, що строк повернення позики узгоджений сторонами за вимогою кредитора, натомість як письмова вимога ОСОБА_1 , яка направлена ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку, отримана останнім не була.

Посилання заявника про те, що невручення поштового відправлення вказує на відмову ОСОБА_2 від отримання кореспонденції, на думку суду. безпідставні, адже невручення поштового відправлення може обумовлено багатьма причинами, зокрема, відсутністю особи за місцем проживання.

За таких обставин, ОСОБА_1 не надано до заяви доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов?язань з повернення позики.

Припущення ОСОБА_1 про те, що наявність на сайті оголошення про продаж квартири належить саме ОСОБА_2 не підтверджені жодним чином, адже будинок по АДРЕСА_2 , у якому розміщена квартира, багатоквартирним, тож за технічними характеристиками, з яких ОСОБА_1 вказує лише площу квартиру, параметрам відповідає багато квартир.

Також безпідставними є самостійне визначення ОСОБА_1 ринкової вартості квартир, які належать ОСОБА_2 , адже визначення ринкової вартості майна відноситься до повноважень експертів або суб`єктів оціночної діяльності.

Отже заявником не доведено, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все майно ОСОБА_2 , зокрема і три квартири, є співмірним майбутнім позовних вимогам.

Крім того, заявником не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, а також заявником не визначено чому невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися.

Також заявник не вказав і чому, на його думку, невжиття саме запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк