Провадження № 2-п/344/50/20
У Х В А Л А

22 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебував на розгляді позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, який заочним рішенням суду від 11.02.2020 року був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (заборгованість за договором позики (розписки) від 19 грудня 2009 року в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) Євро, що еквівалентно до курсу НБУ станом на 04.11.2019 року 498 240 (чотириста дев`яносто вісім тисяч двісті сорок) гривень. та судові витрати.

До суду 22.06.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 11.02.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Матеріали заяви були передані судді 22.06.2020 року та згідно ухвали суду від 22.07.2020 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2020 року призначена до розгляду на 06.08.2020 року.

Також ОСОБА_1 22.06.2020 року до суду було подано клопотання, за яким просила застосувати заходи забезпечення позову, а саме просила встановити заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Посилалась на те, що 10 червня 2020 року їй на номер вайберу сусідка по поверху скинула фотографію Постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 року яке було відкрито у м. Івано-Франківськ за Виконавчим листом № 344/109667/19 від 07.04.2020 р., на підставі заочного рішення Івано-Франківським міським судом по цивільній справі 344/19667/19, провадження № 2/344/4423/19. В даній постанові міститься інформація про примусове виконання суми позики у розмірі 498340 грн. за рахунок витребувати суму боргу за рахунок майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , з таким поворотом юридичних подій вона категорично не згодна. Зазначає, що якщо виконавча служба реалізує єдине її житло, то дані дії істотно порушать її майнові права на її власність, оскільки дане майно було успадковано, а також вона жодні 18 000 євро у ОСОБА_3 не позичала, квартиру у центрі міста ніколи не продавала. А тому в разі не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У період часу з 23.06.2020 року по 20.07.2020 року суддя Ковалюк І.П. перебувала на лікарняному.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п.п. 4.5.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Слід зазначити, що жодною нормою ЦПК України та іншими законодавчими актами не передбачено зупинення судом реалізації арештованого майна при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, а навпаки таке зупинення є повноваженнями державного виконавця, у провадженні якого знаходиться справа.

Законом України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову про перегляд заочного рішення, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів відповідних клопотань, в тому числі щодо встановлення заборони відчуження майна чи щодо зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку забезпечення заяви про перегляд заочного рішення вживати заходи забезпечення шляхом зупинення реалізації майна, також висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України під час розгляду справи № 296/4819/17 в ухвалі від 25.10.2017 р., що зупинивши передачу майна на реалізацію, суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень.

Слід зазначити, що в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» чітко передбачено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.11.2019 року в межах розгляду цивільної справи № 344/19667/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_1 . Дане забезпечення позову у встановленому законом порядку на даний час не скасовано.

Таким чином, заявлені вимоги щодо встановлення заборони відчуження квартири, яка і є арештованим майном, є такими що суперечать нормам чинного законодавства. Законодавством передбачений інший порядок зупинення будь-яких виконавчих дій.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про встановлення заборони відчуження майна. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявниці просила вжити у порядку забезпечення позову, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову у цій справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10-12, 13, 81, 83, 89, 95, 151-153, 223, 247, 260, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовити.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Суддя Ковалюк І.П.