233 № 233/952/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
/М о т и в о в а н е/
13 липня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі - головуючого судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши цивільну справу № 233/952/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення суми авансу»,
ОСОБА_1 у поданій нею до суду позовній заяві до ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь аванс в сумі 164900 грн, пославшись на таке:
ОСОБА_2 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Задовго до цих подій, а саме у вересні 2008 року вони з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу вищезгадуваного будинку. Між ними виникли договірні відносини.
Надалі відповідач від неї отримав 1 грудня 2008 року 4500 грн; 06 грудня 2008 року - 5000 грн; 09 грудня 2008 року - 5500 грн. Всього станом на 09 грудня 2008 року нею було сплачено відповідачу 101400 грн.
Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ними укладено не було, вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані нею відповідачу гроші є авансом в загальному розмірі 164900 грн.
В жовтні 2008 року відповідач передав позивачу ключі від будинку, вона вселилася, стала господарювати на свій розсуд, сплачувати комунальні послуги.
Повністю розрахувавшись за будинок 27 квітня 2009 року, вона стала очікувати, коли він збере належні документи для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу будинку.
20 травня 2011 року за заявою відповідача Костянтинівським МВ ГУДМС України в Донецькій області її (позивачки) місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак з часом відповідач став ухилятися від своїх зобов`язань, з його вини договір купівлі-продажу укладено не було.
Вона стала наполягати на поверненні їй авансу, на що отримала відмову, що змусило її звертатися до поліції, прокуратури, адвокатів, за захистом своїх прав, вважаючи відповідача шахраєм.
Отже, нею було передано відповідачу грошові кошти у сумі 164900 грн саме в якості авансу за продаж майнових прав на будинок, оскільки договір між сторонами не укладався, продаж майнових прав на будинок не відбувся, відтак, сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню в тому ж розмірі.
Згідно з ч.2 ст.570 ЦК України у разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавалися.
Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.48).
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.47).
Відповідач, повідомлений про дату, час і місце судового засідання у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.
З`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків:
Відповідно до положень ЦК України:
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК);
договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч.1 ст.657 ЦК);
попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК).
Судом установлено, що у 2008 році позивач ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_2 досягли усної домовленості про купівлю-продаж належного останньому будинку АДРЕСА_1 .
На виконання умов цієї домовленості позивачка впродовж періоду часу з 26.09.2008 по 27.04.2009 передала відповідачу у рахунок купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 грошові кошти на загальну суму 164900 грн, що підтверджено відповідними розписками сторін від 26.09.2008, 05.10.2008, 05.11.2008, 15.11.2008, 01.12.2008, 19.01.2009, 23.01.2009, 05.02.2009, 20.02.2009, 05.03.2009, 27.04.2009, 21.01.2011 (копії розписок - на а.с.7-9).
У свою чергу, відповідач надав можливість позивачці користуватися належним йому будинком, передавши їй ключі від будинку і зареєструвавши її місце проживання у цьому житлі 20.05.2011 (відповідна відмітка у паспорті позивачки - на а.с.5 зворот, відповідний запис у домовій книжці за зазначеною адресою - на а.с.14 зворот - 15).
При досягненні домовленості щодо купівлі-продажу будинку у порушення приписів ст.ст.635 ч.1, 657 ч.1 ЦК України сторони цей договір нотаріально не посвідчили.
За ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Згідно з ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, з викладеного вбачається, що відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, та грошові кошти у сумі 164900,00 грн підлягають поверненню ним позивачці.
Вирішуючи питання правової природи цих грошових коштів, суд виходив з такого:
Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке мало виникнути на підставі договору.
У відсутність договірних відносин між сторонами передана позивачем відповідачу грошова сума не є завдатком, а вважається авансом.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок, відтак суд вважає за необхідне стягнути його з відповідача по справі у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у вищезазначеному розмірі на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 280-282, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до
ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 )
«про стягнення суми авансу» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс в сумі 164900 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Рішення у повному обсязі складене 17.07.2020.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя