КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4871/2020 Головуючий у І інстанції - Горбенко Н.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/9112/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - адвоката Остапченко Олени Василівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

До Святошинського районного суду м. Києва до подачі позовної заяви надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 43,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що належить ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»; вжиття заходу про заборону працівникам/представникам ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири АДРЕСА_1 , вселення в неї, реєстрації місця проживання, передачі у користування (платне чи безоплатне) цієї квартири; проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування квартири АДРЕСА_1 ; здійснювати обтяження квартири АДРЕСА_1 та шляхом заборони Департаменту надання адміністративних послуг, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання працівників/представників ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», будь-яких третіх осіб у квартирі АДРЕСА_1 та про зняття з реєстрації місця проживання позивача.

У заяві, ОСОБА_1 зазначає, що протягом десяти днів з моменту подання цієї заяви буде подано до Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М., треті особи: ПАТ «Банк Форум»; Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро»; Кондусова І.О. про скасування державної реєстрації.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що право власності на вищевказану квартиру перебуває у ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», який може вчиняти певні фактичні дії, що стосуються предмету спору, наприклад, укладати договори, передавати майно у користування, здійснювати його відчуження, обтяження чи знецінення.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного нерухомого майна третім особам і подальшої перереєстрації права власності, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду на випадок задоволення позову, а також порушення права заявника на ефективний захист прав та інтересів, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року, заяву про забезпечення позову до його подачі задоволено частково.

Застосовано захід забезпечення позову у вигляді:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 43,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що належить ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»;

- заборони Департаменту надання адміністративних послуг, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання працівників/представників ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», будь-яких третіх осіб у квартирі АДРЕСА_1 та про зняття з реєстрації місця проживання позивача ( ОСОБА_1 ).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» через представника подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що заявниця вже зверталася з аналогічним позовом до Святошинського районного суду м. Києва та на даний час справа перебуває на розгляді суду.

Крім того, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року залишено без змін.

Заявниця повторно звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову, який ще не подано з аналогічним предметом, який знаходиться на розгляді того ж суду.

Вважає, що ОСОБА_1 ввела в оману суд, не повідомивши про наявність пред`явленого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того зазначає, що позивач має намір звернутися до суду з позовом, предметом якого буде визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора, а відтак захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що предмет і підстави позову, який перебуває у провадженні Святошинського районного суду м. Києва не є аналогічним з позовом у даній справі.

Так, предметом позову у справі, яка знаходиться на розгляді Святошинського районного суду м. Києва є визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнання незаконним і скасування рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправним і скасування рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень; визнання протиправною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Веста»; визнання протиправним і скасування запису про право власності №32307163 від 05 липня 2019 року на нерухоме майно - спірну квартиру; припинення права власності ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на спірну квартиру; поновлення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру; поновлення запису про право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Вважає, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру є спів мірним із заявленими позовними вимогами, які є матеріальними, а тому позов про скасування реєстрації повинен забезпечуватися шляхом накладення арешту на квартиру.

Просила апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраних позивачем видів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, вважав, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно правил ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Так, по справі встановлено, що між сторонами виник спір з приводу скасування запису про державну реєстрацію права власності.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції перевіривши обставини, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для забезпечення позову, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки будь-які дії стосовно реалізації майна можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - адвоката Остапченко Олени Василівни залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба