Справа № 308/4560/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

представника заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Роман Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу адвоката Розмана Сергія Юрійовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , на рішення приватного виконавця, де стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , звернувся до суду із скаргою на рішення приватного виконавця, де стягувач: ТзОВ «Фінанс консалтинг захід», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М.

В обґрунтування скарги представник боржника посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом Р.М. здійснюється виконавче провадження № 60304563 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 12.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 у солідарному порядку з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» грошових коштів в загальній сумі 15923,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 180842,42 грн.

Зазначає, що 28.04.2020 року виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 25 відсотків.

Боржник не погоджуюся з вказаним рішенням (постановою) виконавця з огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

Таким чином, за твердженням представника боржника, оскаржувана постанова виконавця від 28.04.2020 року не відповідає вимогам закону, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, представник боржника вказує, що виконавцем взагалі неправомірно здійснюється дане виконавче провадження, адже постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.11.2018 року у справі № 308/6024/14-ц скасовано ухвалу суду першої інстанції від 22.11.2017 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа у даному виконавчому провадженні до виконання, а у задоволенні заяви стягувача про поновлення цього строку відмовлено. Відтак, вважає, що виконавець фактично позбавлений можливості виконувати згаданий виконавчий лист. У зв`язку з цим боржник оскаржила до суду також постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Отже, як зауважує представник боржника, вищевказане рішення виконавця у вигляді постанови від 28.04.2020 року є беззаперечно протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, представник боржника просить суд визнати неправомірним і скасувати рішення (постанову) від 28.04.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні № 60304563.

Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Розман С.Ю. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі. Також пояснив, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було поновлено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання в 2017 році. Боржник подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу та постановою апеляційного суду було відмовлено у поновленні відповідного строку. Постанову про скасування рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було направлено у грудні 2018 року, однак приватний виконавець Крегул не повертає виконавчий лист. Звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повертає виконавчий лист, якщо пропущений строк пред`явлення для виконання. Однак виконавець на підставі заяви стягувача про звернення стягнення на кошти боржника не повертає виконавчий лист. Зазначає, що у порушення ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника 25 відсотків замість 20 відсотків, що, на думку представника боржника, є грубим порушенням.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. у судовому засіданні проти скарги заперечив, зауваживши, що оскільки наявні дві постанови, які є окремими виконавчими документами, а тому він визначив звернення стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 25 відсотків. Щодо скасування постанови приватний виконавець пояснив, що отримав ухвалу апеляційного суду, однак до його повноважень не входить скасування постанови і це може зробити тільки суд. Він відкрив виконавче провадження 11.10.2019 року, так як було дотримано всіх вимог щодо відкриття. Наголошує, що згідно з чинним законодавством виконавець може звертати стягнення на заробітну плату боржника в розмірі до 50 відсотків, якщо існує декілька виконавчих проваджень. На момент відкриття виконавчого провадження строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не минув згідно зі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.

Заслухавши представника боржника та приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи обґрунтованість вимог скарги, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2019 року (ВП № 60304563) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 308/6024/14-ц, виданого 12.12.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту в сумі 15923,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 180842,24 грн., з яких: 14438,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 163977,17 грн. кредитної заборгованості; 785,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 8919,30 грн. заборгованість за процентами; 11,1 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 126,18 грн. пеня за прострочення сплати процентів; 688,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року становить 78193,59 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1808,42 грн. (згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2017 року стягувача замінено на правонаступника ТзОВ «Фінанс консалтинг захід»). Згідно з цією постановою виконавче провадження відкрито щодо боржника ОСОБА_2 . Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (п. 2). Крім того, цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1592,3 доларів США та 180,84 грн. (п. 3).

Вказане виконавче провадження відкрито на поставі заяви стягувача ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» від 08.10.2019 року за вих. № 639 про примусове виконання рішення, а саме щодо виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2014 року у справі № 308/б024/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінанс консалтинг захід» 15923,07 доларів США та 1808,42 грн. судових витрат.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. про стягнення з боржника основної винагороди від 28.04.2020 року (ВП № 60304563) на підставі ст. 3, ч. 3 ст. 40, ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з боржника ОСОБА_2 основної винагороди у сумі 1592,3 доларів США та 180,84 грн. Стягувачем згідно з даною постановою є приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман P.M. (п. 2). Постанова про стягнення з боржника основної винагороди є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення, тобто з 28.04.2020 року (п. 3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.04.2020 року (ВП № 60304563) на підставі ст. ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ТОВ «КООП Ужгородський ринок». Постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 25 відсотків до виплати загальної суми боргу 201915,46 грн. (п. 2).

Не погоджуючись із зазначеною постановою приватного виконавця представник боржника звернувся до суду з даною скаргою про її скасування.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також виконання судового рішення.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 року (п. 40) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачено рішення, що підлягають примусовому виконанню, виконавчі документи.

Зокрема, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Статтею 5 Закону № 1404-VIII визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно з ч. 1 вказаної статті примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження (ст. 30 Закону № 1404-VIII).

За приписами ст. 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

Частиною 3 ст. 70 Закону № 1404-VIII закріплено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Обґрунтовуючи вимоги скарги представник боржника вказує, що оскаржувана постанова приватного виконавця не відповідає вимогам закону, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки за приписами ч. 2 ст. 70 Закону № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

Як встановлено судом, відрахування із заробітної плати боржника ОСОБА_2 здійснюється за кількома виконавчими документами виконавчим листом, що виданий судом на підставі судового рішення, та постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, тобто, у даному випадку застосовуються положення ч. 3 ст. 70 Закону № 1404-VIII, згідно з якими розмір відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати.

Оскаржуваною постановою приватного виконавця звернуто стягнення на 25 відсотків заробітної плати боржника ОСОБА_2 , тобто в межах розміру, встановленого Законом № 1404-VIII.

Разом з тим, іншого доходу та майна, на яке може бути звернуто стягнення, у боржника немає, доказів протилежно не представлено та про що не висловлював заперечення представник боржника у судовому засіданні.

Що стосується доводів представника боржника про те, що постановою апеляційного суду скасовано ухвалу суду першої інстанції від 22.11.2017 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа у даному виконавчому провадженні до виконання, та у задоволенні заяви стягувача про поновлення цього строку відмовлено, а відтак, виконавець фактично позбавлений можливості виконувати виконавчий лист, суд констатує, що предметом розгляду у справі за даною скаргою є скасування постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника. При цьому боржник в порядку ст. 447 ЦПК України оскаржила до суду постанову приватного виконавця від 11.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60304563), що є предметом розгляду у іншій справі (єдиний унікальний номер судової справи 308/12619/19).

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України та з урахуванням положень ЦПК України вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Отже, за загальним правилом суд не може виходити за межі вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначає заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться в ст. 74 Закону № 1404-VIII.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства та встановлених обставин, оскільки оскаржуване рішення було прийнято відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд вважає, що скарга адвоката Розмана С.Ю., який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 208-210, 218, 223, 259, 383-389, 447, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволені скарги адвоката Розмана Сергія Юрійовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , на рішення приватного виконавця, де стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Дата складення повного тексту ухвали 14 липня 2020 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай