Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Гончаровій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Василівка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторінцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11 серпня 2012 р. вона перебуває в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб було зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на повному утриманні позивачки. ОСОБА_2 допомоги на їх утримання не надає, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі.

Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина сторонами не досягнуто. ОСОБА_2 має достатнє матеріальне становище та можливість виплачувати аліменти на утримання сина. Тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07.05.2020 р. відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, 25.06.2020 р. надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному законодавством України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 11 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а/с 5).

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вказані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.10.2013 (а/с 4).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Правова природа аліментів у розумінні норм гл. 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

За правилами ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що самостійно утримувати сина вона не в змозі, а відповідач не забезпечує добровільно дитину належним чином.

З наданої заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному законодавством розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного та соціального розвитку.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивачки, відповідач є працездатною особою, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідачем не спростовано те, що його витрати перевищують його заробітки, а також не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки, позивачку при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача у дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2-13,76-83, 141, 247, 258, 259, 274, 430 ЦПК України, ст.ст. 3, 7, 15, 84, 180-182, 184, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та фактично мешкає: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 30 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено у загальному порядку до Запорізького апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова