Справа № 464/2339/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/3151/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. Категорія:68
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 адвоката

Климишина І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 05 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а:

15.08.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа у справі №464/2339/15-ц за його позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що у Сихівському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 22.07.2015 року на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист №464/2339/15-ц про визначення способу його участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавче провадження по якому без його відома було завершене, а виконавчий лист повернуто йому, однак, жодних документів він не отримував, а саме виконавче провадження, як йому повідомили у названому відділі ДВС, було знищене 16.01.2019 року.

Вважає, що виконавчий лист втрачено з вини державних виконавців.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі №464/2339/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Апелянт зазначає, що заявником не доведено факту втрати оригіналу виконавчого листа та належним чином не обґрунтовано, чому з 2015 року по даний час виконавчий лист не було пред`явлено до виконання повторно, оскільки 30.12.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім цього зазначає, що оскільки вона ( ОСОБА_1 ) не перешкоджала побаченню батька з дитиною, виконавче провадження мало бути закінчено, а якщо ж позивач вважав, що йому чинять перешкоди у побаченні з дитиною, він мав право звернутись до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Також вказує, що на даний час у провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться справа №464/5895/18 за новим позовом ОСОБА_2 до неї ( ОСОБА_1 ) про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею, в якій вона ( ОСОБА_1 ) подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради затверджено новий графік побачень батька з дитиною.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони апелянта, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, представник заявника ОСОБА_2 адвокат Тимощук О.І. подав клопотання про розгляд справи у відсутності їхньої сторони, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді їх систематичних побачень у присутності матері: щосереди з 13.00 год. до 15.00 год., почергово щосуботи та щонеділі з 13.00 год. до 15.00 год., та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у побаченнях з дитиною у визначені дні та години.

На підставі цього рішення суду, яке набрало законної сили 30.06.2015 року, Сихівським районним судом м.Львова 07.07.2015 року видано виконавчий лист №464/2339/15-ц, по якому 22.07.2015 року державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ відкрито виконавче провадження №48227648 (а.с.38).

За інформацією Сихівського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області (а.с.39), у межах зазначеного виконавчого провадження 30.09.2015 року на боржника ОСОБА_1 було накладено штраф за невиконання без поважних причин рішення суду, а 30.12.2015 року виконавче провадження №48227648 було завершене, виконавчий документ повернений стягувачеві на підставі п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали виконавчого провадження знищені через закінчення терміну зберігання на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 16.01.2019 року (а.с.40-42).

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, названим вище положенням процесуального закону визначено, що суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо заява про це подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або якщо є судове рішення про поновлення цього строку у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року (справа №2-836/11, провадження №14-308цс19), якщо строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, первинним при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа є перевірка дотримання заявником строку, в межах якого виконавчий документ повинен бути пред`явлений до виконання.

З наданої Сихівським ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області інформації по виконавчому провадженні №48227648 встановлено, що 30.12.2015 року виконавче провадження було завершене, а виконавчий документ, дублікат якого просить видати заявник (стягувач), повернуто йому на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 39).

Пунктом 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції Закону, чинного на момент винесення державним виконавцем 30.12.2015 року вказаної вище постанови, було визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу за його письмовою заявою.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній на той час редакції було встановлено річний строк для пред`явлення до виконання виданого судом виконавчого листа.

Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачалось, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (ч.ч. 2, 3 ст. 23 Закону).

Отже, з урахуванням наведених вище норм Закону, після повернення 30.12.2015 року стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа він міг його повторно пред`явити до виконання до 30.12.2016 року.

Однак, 02.06.2016 року було прийнято новий Закон України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року і статтею 12 якого встановлено трирічний строк для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, починаючи з 30.12.2015 року з дня початку перебігу нового строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після переривання попереднього річного строку, стягувач ОСОБА_2 міг повторно пред`явити виконавчий лист до виконання протягом трьох років, тобто в строк до 30.12.2018 року.

Таким чином, заява ОСОБА_2 від 15.08.2019 року про видачу дубліката виконавчого листа подана стягувачем уже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому за вимогами наведеного вище п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу йому дубліката виконавчого листа, оскільки заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в порядку ст.433 ЦПК України він не подавав і судового рішення про поновлення йому цього строку немає.

Суд першої інстанції наведених вище норм закону при вирішенні даного питання не врахував, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення заявлених заявником вимог, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу йому дубліката виконавчого листа №464/2339/15-ц.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 та заявленим її стороною клопотанням про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про задоволення такого клопотання в частині відшкодування їй за рахунок заявника понесених витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції на суму 1000 грн., оскільки витрати в такому розмірі є належним чином обґрунтовані та підтвердженні документально (а.с.50-51,62-63,110,114), а саме: 500 грн. за чотири години робочого часу адвоката, витраченого у суді першої інстанції на ознайомлення з матеріалами справи, участь в судовому засіданні та складання відзиву на заяву, та 500 грн. за чотири години робочого часу адвоката, витраченого у суді апеляційної інстанції на складання апеляційної скарги та участь у судовому засіданні. Решта витрат на суму 1500 грн., понесених на стадії апеляційного розгляду справи, належним чином не обґрунтовані та не узгоджуються із вартістю однієї години робочого часу адвоката по даній справі у суді першої інстанції, оскільки іншого договору та/або додатку до нього, ніж той, що було надано до суду першої інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 05 вересня 2019 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа №464/2339/15-ц у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 липня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.