справа № 369/9740/14-ц
головуючий у суді І інстанції Ковальчук Л.М.
провадження № 22-ц/824/7051/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», ОСОБА_2 , Києво - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви вказувала, що заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі по тексту стягувач) та стягнено солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь банку 289688 грн 90 коп. за кредитним договором № 10-Ф/2013 від 20 березня 2013 року.

06 травня 2015 року на виконання зазначеного рішення виданий виконавчий лист за №369/9740/14-ц про солідарне стягнення на користь банку боргу у розмірі 291 137 грн 35 коп.

31 липня 2015 року державним виконавцем ВДВС Києво - Святошинського районного правління юстиції Шкрідом С.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 48317269.

Вважає, що на час звернення до суду із заявою виконавчий лист від 06 травня 2015 року №369/9740/14-ц є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у період з 10 грудня 2014 року по 08 серпня 2018 року боржником у повному обсязі добровільно виконано зобов`язання за кредитним договором №10-Ф/2013 від 20 березня 2013 року, що підтверджується квитанціями про внесення платежів на загальну суму 318 130,00 грн.

З урахуванням наведеного просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 369/9740/14-ц, виданий 06 травня 2015 року Києво - Святошинським районним судом Київської області.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року та прийняти нове судове рішення про задоволення її заяви.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви, оскільки рішення Києво - Святошинського районного суду від 03 грудня 2014 року виконане, оскільки зобов`язання, щодо якого винесене заочне рішення, виконане в повному обсязі.

Вказує, що зі змісту оскаржуваної ухвали не зрозуміло, якими доказами керувався суд першої інстанції приймаючи її, чому не прийняті до уваги докази про сплату 318 130 грн, а якщо вони прийняті, то чому сплата 318 130 грн не свідчить про виконання зобов`язання на меншу суму, а саме на 289 688,90 грн.

Звертає увагу суду на те, що претензією №501013/390 від 17 лютого 2014 року про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 271 228,70 грн банк змінив строк дії кредитного договору та достроково вимагав повернення всієї заборгованості, що суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у постанові №564/2199/15-ц від 14 лютого 2018 року, згідно з яким після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Тому банк безпідставно вважає, що він має право нараховувати нові проценти та зараховувати сплачувані нею у виконання претензії грошові кошти на погашення процентів після припинення дії договору.

На думку заявниці, добровільне виконання обов`язку боржниками поза межами виконавчого провадження, що в силу ч. 2 ст. 432 ЦПК України та позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 16.01.2018 по справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17) є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Вказує, що на даний час відсутні підстави вважати, що заборгованість за виконавчим листом є повністю погашеною, внаслідок врахування коштів, сплачених боржником через касу відділення ПАТ АБ «Укргазбанк» в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, оскільки, по-перше, такі кошти внесені не на депозитний рахунок державної виконавчої служби, по-друге, ПАТ АБ «Укргазбанк» не погоджується із зарахуванням цих коштів в рахунок повного погашення стягнутої за судовим рішенням заборгованості, по-третє, відповідно до наданих заявником квитанцій, всі оплати здійснено з призначенням платежу «Погашення заборгованості за кредитом та відсотками згідно договору №10-А/2013» замість «погашення боргу згідно заочного рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014»

У судовому засіданні заявниця доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали та суд не повідомляли про наявність причин, що перешкоджають розглядові справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що представником заявника не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що судове рішення виконано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Як убачається із матеріалів справи, 20 березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 10-Ф/08 від 20 березня 2013 року, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 271000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки від 20 березня 2013 року.

17 лютого 2014 року Банк направив ОСОБА_1 претензію за №501013/390 про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 271 228,70, тим самим змінивши строк дії кредитного договору та достроково вимагав повернення всієї суми.

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 289 688 грн 90 коп за кредитним договором № 10-Ф/2013 від 20 березня 2013 року.

Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1 448 грн 45 коп з кожного на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк».

Висновок суду про задоволення позову ПАТ АТ «Укргазбанк» ґрунтувався на тому, що позичальник порушив грошове зобов`язання, внаслідок чого кредитор звернувся до боржників із достроковою вимогою про виконання обов`язку за зобов`язанням.

На виконання заочного рішення суду 06 травня 2015 року Києво - Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист №369/9740/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 289 688 грн 90 коп за Кредитним договором № 10-Ф/2013 від 20 березня 2013 року.

31 липня 2015 року відкрито виконавче провадження №48317269 щодо виконання виконавчого листа №369/9740/14-ц, виданого 06 травня 2015 року Києво - Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК «Укргазбанк» боргу у розмірі 291137,35 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній на час відкриття виконавчого провадження редакції) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до пункту 4.1.1. Інструкції "Про порядок проведення виконавчих дій", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 (яка була чинна на момент виконавчого провадження), державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина перша статті 27 Закону № 606- XIV).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що заявник не була належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення на підставі виданого судом виконавчого листа а тому виконувала у добровільному порядку отриману від кредитора претензію відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Указані обставини не спростовані представником стягувача, який також не повідомив боржника щодо необхідності сплачувати грошові кошти на погашення боргу згідно заочного рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року, та зараховував сплачувані боржником кошти у рахунок погашення процентів за кредитним договором, які продовжував нараховувати.

З урахуванням наведеного представником стягувача зазначено, що невиконаним залишається обов`язок у розмірі 157748,57 грн, з чим колегія апеляційного суду погодитись не може, оскільки направивши 17 лютого 2014 року претензію за № 501013/390 про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 271 228,70 грн, стягувач тим самим змінив строк дії кредитного договору та достроково вимагав повернення всієї суми.

Указані обставини були встановлені заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року у справі №369/9740/14-ц та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В обґрунтування своїх заперечень стягувач посилається на правові позиції Верховного Суду, висловлені в постановах від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року №310/11534/13-ц, проте наведені посилання є безпідставними і жодним чином не підтверджують право нараховувати відсотки в спірних правовідносинах, оскільки у вказаних постановах Верховний Суд висловив однозначну позицію, що після пред`явлення до позичальника дострокової вимоги про погашення всієї суми кредитного зобов`язання право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

По зобов`язанню зі сплати 289 688,90 грн ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після пред`явлення вимоги у період із грудня 2014 року по серпень 2018 року сплачено заборгованість, на підтвердження чого надано до матеріалів справи квитанції на загальну суму 318 130 грн, що перевищує зобов`язання, встановлене в судовому рішенні.

Наведене свідчить про добровільне виконання боржниками зобов`язання поза межами виконавчого провадження, що в силу ч. 2 ст.432 ЦПК України є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, заявлені вимоги є доведеними, боржник виконував рішення в добровільному порядку ще до відкриття виконавчого провадження, не будучи повідомленим про його відкриття.

Сплата коштів через касу банку та прийняття стягувачем таких коштів також свідчить саме про самостійне (добровільне) виконання боржником та прийняття стягувачем добровільного виконання зобов`язання поза межами виконавчого провадження.

За таких обставин, доводи стягувача про фактичне виконання зобов`язання боржниками у повному обсязі самостійно поза межами виконавчого провадження не спростовано.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції є помилковим, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення обов`язку, добровільним виконанням боржником у порядку ст. 432 ЦПК України, є доведеним, що свідчить про припинення обов`язку боржника за виконавчим документом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу відповідно до частини 4 статті 432 ЦПК України.

Частиною 5 указаної статті передбачено, що ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

З урахуванням положень пункту 25 частини 1 статті 353 та частини 1 статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підлягає оскарженню до суду апеляційної інстанції та не підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Визнати виконавчий лист від 06 травня 2015 року, виданий Києво - Святошинським районним судом Київської області у справі №369/9740/14-ц таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба