Справа № 524/5527/19
Провадження №2/524/293/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
за участі представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 частин вказаної квартири був ОСОБА_4 вітчим ОСОБА_5 , який доводився батьком позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Батько позивача ОСОБА_5 продовжував проживати та користуватися вказаною квартирою протягом 16 років, вважаючи себе спадкоємцем після вітчима. Отже, він добросовісно заволодів та з того часу відкрито, безперервно володів 3/4 частинами вказаної квартири. Позивач вважає, що він набув право власності за набувальною давністю на частину квартиру, яка належала ОСОБА_4 . Враховуючи добросовісність заволодіння та безперервнісь і відкритість володіння житловим приміщенням, позивач просив суд визнати за ним право власності на 3/4 частинами вказаної квартири за набувальною давністю з підстав ч. 2 ст. 344 ЦК України.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик А.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважала, що у справі відсутні, передбачені ч. 1 ст. 344 ЦПК України умови. Так, батько позивача завжди знав, що 3/4 частини квартири належить ОСОБА_4 . Отже, відсутня умова добросовісності заволодіння.
Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ГТУЮ у Полтавській області Сапко М.В. проти задоволення позову не заперечував, просив розгляд справи проводити без його участі.
Ухвалою судді від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 08.10.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на квартиру № 1963, виданого 10.11.1991 року Управлінням ЖКГ, на підставі рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів № 1374 від 12.11.1991 року, ОСОБА_6 належало право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 99).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.
18.12.1998 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право власності на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, відповідно до якого ОСОБА_4 належало право власності на 1/2 частину вказаної квартири (а.с. 100).
Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-3362 від 18.12.1998 року, інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , належала чоловіку померлої ОСОБА_4 (а.с. 101).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1719 від 30.10.2002 року (а.с. 17) 1/2 частина вказаної квартири належала сину померлої ОСОБА_5 ).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується записом акту про смерть № 717 від 20.03.2002 року (а.с. 10).
13.11.2012 року між ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_3 було укладено договір дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., серія та номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 12.10.018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 2439 (а.с. 9).
Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ГТУЮ у Полтавській області Сапком М.В. заведено спадкову справу № 2/2019 після померлого ОСОБА_5 Нотаріусом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який у встановлений законом строк прийняв спадщину після померлого, є його син ОСОБА_3 . Після померлого ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, заповіту на належну йому частку квартири померлий не залишив.
ОСОБА_4 проживав у спірній квартирі у період з 05.04.1978 року по 14.03.2002 року. Разом з ним проживав ОСОБА_5 у період з 26.10.1994 року по 11.10.2018 року. Позивач ОСОБА_3 став проживати у спірній квартирі з 01.11.2018 року.
Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ГТУЮ у Полтавській області Сапка М.В. (а.с. 13) 19.06.2019 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала вітчиму його батька ОСОБА_4 .
Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
У 2003 році на частку ОСОБА_4 у спірній квартирі претендувала онука ОСОБА_6 ОСОБА_7 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2004 року, яке набрало законної сили, у задоволенні її позову до Кременчуцької об`єднаної Державної податкової інспекції про визнання дійсним договору довічного утримання та визнання права власності на 3/4 частини квартири було відмовлено (справа № 2-960/04). До участі у справи був залучений ОСОБА_5 , який проти позову ОСОБА_7 заперечував (а.с. 22-23 справи № 2-960/04). У позові він, зокрема, зазначав, що йому належить право власності на 1/4 частку квартири, що ОСОБА_4 проживав один і хоча був непрацездатний за віком, не потребував сторонньої допомоги. Цей факт підтверджує, що ОСОБА_5 завжди знав, хто є власником 3/4 частини квартири.
Давність володіння могла б вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав на набуття права власності.
Враховуючи, що право власності на спірну квартиру належало померлому ОСОБА_4 , та приймаючи до уваги, що сам по собі факт користування позивачем даним майном не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні підстави для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України.
На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 03.07.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич