Справа № 182/1379/20
Провадження № 2-п/0182/30/2020
У Х В А Л А

Іменем України

15.07.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 26 484 грн. 82 коп. (яка складається з: 14 975 грн. 89 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 638 грн. 71 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 6 132 грн. 85 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України (0 грн. 00 коп. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія). А також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 237 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова).

13 липня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд та скасування вищевказаного заочного рішення. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що рішення суду є незаконним, безпідставним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, а тому воно є таким, що грубо порушує її права та підлягає скасуванню з наступних підстав. Просить суд звернути увагу на те, що вимога АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та іншими штрафами є надмірною, завищеною та безпідставною. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором станом на дату звернення до суду становить 14 975,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 11 508,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та штрафами. Тобто, заборгованість за відсотками за користування кредитом та штрафами практично такого ж розміру, як і основна заборгованість. Такі суттєві та завищені нарахування відсотків не відповідають умовам прозорості та зрозумілості таких нарахувань, перетворюються на непомірний тягар для неї як для споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Вимога по стягненню відсотків є явно завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулюванню боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Тому, суд безпідставно та незаконно в повному обсязі задовольнив вимоги позивача про стягнення з неї заборгованості по відсоткам за користування кредитом з огляду на наступне. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому, посилається на ту обставину, що матеріали позову не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Тарифів та Витяг з Умов були надані їй для ознайомлення, вона ознайомилася і погодилася з ними, підписавши заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Також не надано підтверджень того, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Окрім цього, просить суд звернути увагу на те, що спірний договір був укладений 02 червня 2018 року, а до суду позивач звернувся лише 06 березня 2020 року. За цей час Тарифи та Умови могли змінюватися неодноразово, при чому, в односторонньому порядку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, оскільки вважає, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права та бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, так як Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому вважає, що при укладенні спірного договору позивач недотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких обставин, на думку заявниці, відсутні підстави вважати, що сторонами кредитного договору від 02 червня 2018 року була обумовлена у письмовому вигляді ціна договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку AT КБ «Приватбанк» нею не повернуті, у відповідності до вимог ч.2 ст.530 ЦК України, позивач вправі був вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання її виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, заочним рішенням було присуджено до стягнення заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит та штрафи. Вважає, що такі вимоги створюють для неї наслідки у вигляді подвійної відповідальності, що є незаконним та порушує умови законодавства України. Крім вищевикладеного, ОСОБА_1 вважає, що при винесенні оскаржуваного заочного рішення судом були порушені норми процесуального права, викладені у Главі 10 ЦПК України, які полягають у наступному. Відповідно до ухвали суду від 12 травня 2020 року, позовну заяву AT КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Однак, 19 червня 2020 року суд ухвалив у справі заочне рішення, не вказавши підстави цього, хоча позивач при зверненні до суду одразу надав справу про розгляд справи за його відсутності. Однак, у цій заяві не йдеться мова про заочний розгляд справи. Тому, за таких обставин, заочний розгляд справи є неможливим та незаконним. Також, вказує, що ухвалою суду від 12 травня 2020 року справу було прийнято судом до свого провадження та наданий їй 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для надання відзиву, яку вона отримала 28 травня 2020 року. Оскільки вона не являється спеціалістом в області права, 29 травня 2020 року вона звернулася до Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для призначення їй адвоката для складання процесуальних документів та їй був наданий перелік документів, які необхідно надати для призначення представника в суді за рахунок держави. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 2020 року у неї захворіла дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і вона була вимушена лікувати дитину, а потім вирішувати свої справи. Тільки після одужання сина вона змогла надати до Нікопольського місцевого центру з надання БВПД документи для призначення адвоката і здійснення ним представництва її інтересів. Відповідне доручення було видано лише 19 червня 2020 року, що і призвело до неподання неї відзиву у 15-денний строк. Разом з тим, вона не вважає, що строк подання відзиву нею пропущений, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVTD-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354,357,360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». З урахуванням вищевикладеного, факт отримання кредиту у розмірі 15 000 грн. 00 коп. вона не заперечує. І їй цілком зрозуміла необхідність повернення цих коштів. Однак, вона заперечує проти повного задоволення позовних вимог позивача, тому, що вони порушують вимоги чинного законодавства. За таких обставин, просить суд переглянути та скасувати заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду від 19 червня 2020 року про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 02 червня 2018 у розмірі 26 484 грн. 82 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення не обґрунтовані, обставини, викладені в заяві не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як встановлено судом, 06 березня 2020 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.1-3). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року по даній справі було відкрито провадження, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (а.с.45-46).

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року відповідачу було направлено за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Вищевказана ухвалу суду, позовна заява з додатками 28 травня 2020 року ОСОБА_1 була отримана, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд ухвалив рішення за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.49).

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Скасування заочного рішення можливе за наявності обставин:

1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;

2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини (наприклад, неотримання судової повістки про виклик до суду), що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання. Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає. При цьому, посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що вона в строки подати відзив на позовну заяву не мала можливості у зв`язку з хворобою її сина судом до уваги не приймається, оскільки подана довідка на підтвердження вищевказаних обставин є неналежним доказом, так як вона датується 24 червня 2020 року, з зазначенням, що ОСОБА_2 в період з 19 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року перебував на лікуванні з гострим респіраторним захворюванням. Тобто, на час надання ОСОБА_1 строку, передбаченого ст.178 ЦПК України та на момент ухвалення рішення суду, відомостей про хворобу її малолітньої дитини немає, про що також свідчить відмітка на вищевказаній довідці, що дитина станом на 24 червня 2020 року цілком здорова та на обліку не перебуває.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та мала можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення при розгляді справи, однак, в повній мірі та, відповідно до вимог чинного законодавства, не скористалася зазначеними правами. Більш того, подана заява про перегляд заочного рішення зводиться лише до переоцінки доказів, що були дослідженні в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте, не вчинила ніяких дій щодо реалізації своїх прав та обов`язків з метою захисту своїх інтересів, всі посилання в заяві фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, до переоцінки доказів, які були досліджені судом, тому суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення від 19 червня 2020 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.280, 288, Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал