Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1012/18
Провадження № 2/553/29/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.07.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Козицькому Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що з вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. 06 вересня 2014 року уклали шлюб, який зареєстровано в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1414 від 06.09.2014 року, серія НОМЕР_1 . 27 листопада 2015 року відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. 25 листопада 2014 року під час перебування в шлюбі ними було придбано автомобіль Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, срібного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на реєстраційний облік автомобіль взятий на підставі довідки-рахунку про купівлю-продаж автомобіля ВІА №648369 від 22.11.2014 року. Автомобіль має номер кузова НОМЕР_3 , в техпаспорті указаний колір автомобіля - сірий. Власником автомобіля був зареєстрований ОСОБА_2 .

Позивач просила встановити, що з вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Визнати, що автомобіль Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 із 25 листопада 2014 року по 14 травня 2015 року був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 115765 грн. 00 коп. (сто п`ятнадцяти тисяч сімсот шістдесяти п`яти гривень).

Позивач у судове засідання не з`явилася надавши до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, а позовні вимоги задовольнити в повній мірі, а її представник адвокат Пугач С.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився надавши до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог, а його представник ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що всі зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам, зазначав, що неможливо вважати спільним проживанням чоловіка та жінки нерегулярні, періодичні зустрічі чоловіка та жінки без мети ведення спільного господарства. Лише з 10.05.2014 року сторони почали проживати в квартирі, яка належить батьку ОСОБА_2 . Стосовно поділу спільного майна подружжя, зазначає, що позивачем разом із її батьком ОСОБА_5 та його друзями з квартири, де вони проживали, було вивезене все спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без будь-якого поділу (холодильник, пральну машину, вбудовану варильну газову поверхню, вбудовану електричну духову шафу, бойлер, дивани та багато іншого). В квартирі залишилися лише одяг ОСОБА_2 та предмети особистої гігієни. Щодо твердження позивача стосовно придбання спірного автомобілю, то вказував, що всі три автомобілі, в тому числі і спірний автомобіль, які перебували у ОСОБА_2 , починаючи з грудня 2006 року були придбані на кошти, які йому особисто давав його батько. Також всі три автомобіля, в тому числі і спірний автомобіль, були зареєстровані на ОСОБА_2 по рішенню його батьків. І це їх право. Зазначав, що бюджет колишнього подружжя не дозволяв придбати спірний автомобіль.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1414 від 06.09.2014 року, серія НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06 вересня 2014 року серії НОМЕР_1 (а.с. 9)

25 листопада 2014 року було придбано автомобіль Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, срібного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 . Автомобіль має номер кузова НОМЕР_3 , в техпаспорті указаний колір автомобіля - сірий. Власником автомобіля був зареєстрований ОСОБА_2 . Даний факт також було підтверджено і показаннями свідків по справі, зокрема, і зі сторони відповідача - ОСОБА_6 .

Також даний факт підтверджується і довідкою Територіального сервісного центру №5344 від 02.05.2018 року згідно якої автомобіль Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, срібного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власником, з 25.11.2014 року по 14.05.2015 року (а.с. 11).

З 14.05.2015 року власником указаного автомобіля став ОСОБА_4 , хоча в цей час шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний не був, а згоди на відчуження автомобіля позивач не давала.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2015 року шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було розірвано (а.с.10).

Відповідно до ст.ст. 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною першою ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст.ст.70, 74 СК України, ОСОБА_1 має право власності на 1/2 частку транспортного засобу Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , набутого в період шлюбу з ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з роз`ясненнями п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України жінка і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 СК України (розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя), у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спірний автомобіль є саме неподільною річчю, так як це річ (предмет) матеріального світу, який неможливо розділити на частини без шкоди для його подальшого використання за прямим призначенням.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 22-24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 Цивільного кодексу України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс16 та Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №201/1567/14-ц.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №295 від 08.08.2019 року середня ринкова ціна автомобіля Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 складає 204 210 грн. (т.1, а.с.154-158).

З урахуванням вищевикладеного, оскільки вказаний автомобіль є неподільним, позивач заявила вимоги про стягнення грошової компенсації, а доказів того, що спірний автомобіль було придбано відповідачем за кошти його батьків суду не надано, тому суд, керуючись принципами законності, об`єктивності та справедливості вважає наявними підстави для часткового задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, срібного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що в національній валюті дорівнює 102105 грн.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати сукупність всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ведення спільного господарства, побуту, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року.

Також суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надала достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на які вона посилалась в обґрунтування своїх позовних вимог. Посилання позивача на певні факти періодичного проведення спільно часу, відпочинку не є достатніми для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї. Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які надавали пояснення в судовому засіданні, останні не надали суду переконливих пояснень щодо самого факту спільного проживання позивача та ОСОБА_2 у період з вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року однією сім`єю спрямованого на довготривалі відносини, їх бюджету, взаємних прав та обов`язків. Крім того, вказані свідки є родичами позивача.

Тому суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Наявні в матеріалах справи докази не підтверджують доводи ОСОБА_1 щодо існування між нею та ОСОБА_2 з вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат в інтересах сім`ї.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що з вересня 2012 по 06 вересня 2014 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, слід відмовити за їх недоведеністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на проведення судових експертиз.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила судовий збір у загальному розмірі 1837,65 грн., що підтверджується оригіналом квитанції (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому суд, приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню, сплачений нею за позовну вимогу майнового характеру судовий збір у сумі 1157,65 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені останньою на проведення судової експертизи у сумі 3575,00 грн., а всього 4732,65 грн.

Керуючись ст.ст.60, 63, 65, 69, 70, 71, 74 СК України, статтями 13,16, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 364, 368, 369, 370 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 81, 83, 141, 259,265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати легковий автомобіль Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вартістю 204 210,00 грн. (двісті чотири тисячі двісті десять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля Hyundai Assent 1.4і 2011 року випуску, срібного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 у сумі 102 105 грн ( сто дві тисячі сто п`ять грн.. 00 коп.) на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із сплатою судового збору та проведенням експертизи у сумі 1157,65 грн.+ 3575,00 грн., а всього 4732,65 грн. на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 15.07.2020 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак