Провадження № 2/761/2127/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, згідно з яким просить суд: стягнути з Держави України на його користь моральну шкоду завдану протиправними діями та бездіяльністю Служби Безпеки України в розмірі 240 000,00 грн. шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Позивач обґрунтовує свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовані тим, що 16 років і 3 місяці органами досудового розслідування саботується кримінальне провадження по умисному вбивстві його брата-близнюка, при наявності доказів вбивства останнього його рідним сином та колишньою дружиною. У зв`язку зі свідомим, тривалим та умисним зволіканням відповідними службовими та посадовими особами правоохоронних органів у кримінальному провадженні № 000771 та вчинення останніми кримінальних правопорушень під час розслідування вказаного кримінального провадження, позивач звертався до прокуратури, СБУ, НАБУ,а також до ДБР для захисту своїх прав. Крім того, оскільки зазначені органине реагували на багаторазові звернення ОСОБА_1 , він вимушений був оскаржувати таку бездіяльність в судовому порядку. За наслідками розгляду відповідних скарг, поданих у порядку, встановленому КПК України, ухвалами слідчих суддів Шевченківського, Солом`янського та Печерського судів посадових осіб було зобов`язано внести відомості до ЄРДР. При цьому, позивач просить відшкодувати моральну шкоду за невиконання співробітниками Служби безпеки України лише чотирьох рішень суду, із 288 невиконаних. Зокрема, таких судових рішень, як від 21.05.2019 р. по справі № 761/20171/19, від 25.06.2019 р. по справі № 761/20880/19, від 18.06.2019 р. по справі № 761/20170/19, від 21.03.2019 р. по справі № 760/6880/19.Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій співробітників СБУ, що виразилися в не виконанні низки ухвал слідчих суддів, внаслідок чого йому було спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 240 000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року позовнузаяву повернуто позивачу у зв`язку з не усуненнямнедоліків.

ПостановоюКиївськогоапеляційного суду від 28.08.2019 року апеляційнускаргуОСОБА_1 задоволено, ухвалувід 22.07.2019 року скасовано та направлено справу для продовженнярозгляду до суду першоїінстанції.

Ухвалою від 05.09.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

09.12.2019 року до суду надійшов відзив Служби безпеки України, в представник Служби безпеки Українивиклав свої заперечення щодо задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою від 09.12.2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Через канцелярію суду, 16.12.2019 р. надійшла відповідь позивача на відзив, в якому останній виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Ухвалою від 23.06.2020 р. клопотання позивача про продовження строку подання відповіді на відзив та збільшення розміру позовних вимог від 19.12.2019 р. за № 1 - залишити без розгляду в частині вимог про збільшення розміру позовних вимог. А також залишено без розгляду клопотанняпозивача про долучення до матеріалівсправидодатковихдоказіввід 23.06.2020 р. за № 2 таклопотанняпозивача ОСОБА_1 про долучення до матеріалівсправидодатковихдоказіввід 23.06.2020 р. за №3.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданнізаперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.05.2019 року зобов`язано слідчого Служби безпеки України, який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні № 000269 від 15.04.2019 р., розглянути клопотання № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, які подані ОСОБА_1 в рамках даного кримінального провадження.

В межах кримінального провадження № 000269 від 15.04.2019 р. ОСОБА_1 подано заяву про залучення його як потерпілого.

Однак, 08.05.2019 р. старшим слідчим в ОВС 3 відділу 1 управління досудовим розслідуванням Головного слідчого управління Служби безпеки УкраїниСтуковенковимО.В. винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 000269 від 15.04.2019 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого, позивач звернувся зі скаргою до суду та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м.Києвавід 18.06.2019 р. скасовано постанову від 08.05.2019 р. старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудовим розслідуванням Головного слідчого управління Служби безпеки УкраїниСтуковенковаО.В.про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 000269.

Крім того, у зв`язку з не розглядом слідчими, в кримінальному провадженні № 000269, поданих позивачем клопотань № 1/1, № 2/1 та № 3/1 від 15.04.2019 р. про вчинення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, останній звернувся з скаргою до суду.

25.06.2019 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва зобов`язано слідчих, що входять до складу групи слідчих Служби безпеки Україниу кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за № 000269 від 29.03.2019 р., вчинити дії у порядку встановленому ст. 220 КПК України за клопотаннями ОСОБА_1 від 15.04.2019 р. за № 1/1, № 2/1 та № 3/1.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В свою чергу,відповідно правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

При цьому, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 04.07.2018 року у справі № 638/14260/16 та від 04.07.2018 року у справі № 641/2328/17, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Так, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначив, що внаслідок протиправних дій співробітників Служби безпеки України, що виразилися в невиконанні судових рішень, як від 21.05.2019 р. по справі № 761/20171/19, від 25.06.2019 р. по справі № 761/20880/19, від 18.06.2019 р. по справі № 761/20170/19, від 21.03.2019 р. по справі № 760/6880/19, внаслідок чого йому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях.

Тобто, виходячи із спірних правовідносин, останні регулюються положеннями ст.ст. 1173, 1174 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 1 Закону України «По порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі є протиправність дій посадових осіб Служби безпеки України так причино - наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку слідчих під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000269.

При цьому, ухвали слідчих суддів, на які посилався позивач у своєму позові, свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України, як це помилково вважає позивач, а отже і не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Проте, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому шкодою, яка виразилась в певного роду моральних стражданнях, та діями з боку слідчих під час проведення досудового розслідуванняв кримінальному провадженні № 0000269.

За таких обставин, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено одночасного наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема неправомірності дій органу, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: