Справа № 306/2592/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Микуляк Є.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 306/2592/18 (Головуючий: Уліганинець П.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, мотивуючи тим, що позивачу належить 2/3 частини квартири в АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2012 року № 1026. Окрім цього, 1/3 частини даної квартири належить відповідачу ОСОБА_1 , згідно свідоцтва на право власності на квартиру виданого МД "Закарпаткурортрембуд" 26.08.1997 року. Позивач також зазначає, що відповідач також є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 .

Враховуючи, шо частка відповідача в спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, оскільки спільне використання квартири є неможливим, через постійні сварки між ними, а тому позивач ОСОБА_2 просив припинити право відповідача ОСОБА_1 на частку в квартирі з одночасним відшкодуванням вартості частки внесений на депозитний рахунок Свалявського районного суду, та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в цілому.

Рішенням Свалявського районного суду від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , право власності на квартиру в АДРЕСА_1 , в цілому.

Виплачено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 39 283 грн.33 коп. - вартості 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внесеної ОСОБА_3 на депозитний рахунок Свалявського районного суду, згідно квитанції № від 29.11.2018 року.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстав передбачених ст.. 365 ЦК України для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 адвоката Пукіша О.В. який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 26.08.1997 року виданого «Закарпаткурортрембуд», квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2012 року стверджується, що на підставі заповіту, посвідченого Свалявською державною нотаріальною конторою 17 вересня 1997 року зареєстрованого у реєстрі № 3473, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її внук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_3 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 , зареєстрованих в Свалявському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу № НОМЕР_1 та на підставі свідоцтва на право власності на квартиру, виданого МД «Закарпаткурортрембуд», 26.08.1997 року рішенням Свалявського районного суда про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, виданого Свалявським районним судом від 28.03.2012 року справа № 710/865/15, яке зареєстроване в Свалявському районному бюро технічної інвентаризації від 03.05.2012 року за реєстраційним № 36570571, належних померлій 1/3 частина та 1/3 частина, що належала її чоловікові ОСОБА_5 , який помер, ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якого була його дружина, ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ.

В цілому ця квартира складається з трьох житлових кімнат, житлова площа квартири становить 47,5 кв.м., а загальна площа її становить 72,65 кв.м.

Таким чином позивачу ОСОБА_2 належить на праві часткової власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 і розмір його частки становить 2/3, яка належить позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 22.05.2012 року № 1026, а частка відповідача ОСОБА_7 становить 1/3 згідно свідоцтва на право власності на квартиру виданого МД «Закарпаткурортрембуд» 26.08.1997 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до роз`яснень Пленому Верховного Суду України, які викладені в п. 6 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з послідуючими змінами) при вирішенні справ про виділ в натурі часток будинку, шо є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть були залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведення відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Матеріалами справи стверджується, що загальна площа спірної квартири становить 72,65 кв.м., житлова 47,5 кв.м., при наявності 3-х житлових кімнат, що складають 18,5 кв.м., 15,6 кв.м., 13,4 кв.м. і 1/3 частки, що належить відповідачу не можна визнати незначною часткою.

Оскільки, відповідач ОСОБА_8 у спірній квартирі проживає з 1980 року і така є його постійним місцем проживання, згоди на отримання компенсації вартості його частки ним не надано і 1/3 частки, що належить відповідачу не можна визнати незначною часткою і з урахуванням вимог ст.. 365 ЦК України у суду першої інстанції були відсутні підстави задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Наявність висновку експерта на який суд посилається у рішенні не спростовують висновків щодо визначення 1/3 частки квартири, як незначна частка і що така може бути виділена в натурі із встановленим порядком користування відособленими приміщеннями квартири.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_9 слід відмовити із вищезазначених підстав та позивачу слід повернути 39 287 грн. 33 коп. внесені ним на депозитний рахунок Свалявського районного суду від 29.11.2018 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 17 грудня 2019 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Повернути ОСОБА_2 39 283 грн. 33 коп. (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят три гривні 33 копійки) внесені ним на депозитний рахунок Свалявського районного суду згідно квитанції № від 29.11.2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 07 липня 2020 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой