Постанова

Іменем України

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 2-131/07

провадження № 61-46359св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року у складі судді Палюх Н. М. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня

2018 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

У вересні 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та вселення.

У листопаді 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 квітня 2009 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2008 року залишено без змін.

Короткий зміст поданих заяв про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення місцевого суду та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

У липні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року зупинено провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року до вирішення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Залізничного РВ ЛМУ УМВС України про визнання протиправними дій та визнання відсутності повноважень.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2012 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року залишено без задоволення.

У квітні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вдруге звернулися до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2012 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2012 року відхилено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2012 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2012 року задоволено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2013 року залишено без змін.

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 втретє звернулися до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року.

Заява мотивована тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова

від 28 грудня 2007 року, в основу якого судом покладені сфальсифіковані документи, зокрема, акти про їх не проживання та неправдиві показання свідків, їх незаконно позбавлено права на користування квартирою АДРЕСА_1 . Як на нововиявлену обставину заявники посилалися на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року, яким визнано відсутність повноважень Львівського комунального підприємства «Сріблястий» в особі директора Костецької Є. М., майстрів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , двірника ОСОБА_8 на проведення обстеження місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та складання актів від 06 травня 2003 року, 29 вересня 2003 року, 10 листопада

2003 року, 24 червня 2004 року, 30 серпня 2004 року, 20 жовтня 2004 року,

14 листопада 2007 року; визнано інформацію, зазначену у наведених актах про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не проживали з 1990 року за адресою:

АДРЕСА_2 такою, що не відповідає дійсності. Крім того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня

2012 року визнано неправомірними дії Житлово-будівельного кооперативу «Пасіки-103» в особі колишнього голови ОСОБА_9 та голови ОСОБА_10 у частині розголошення та поширення ними конфіденційної інформації про ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 щодо зазначення їх місця проживання (не проживання), місця роботи та сплати комунальних послуг, і відповідях від 02 листопада 2004 року № 17 та від 12 вересня 2007 року № 43 на запити адвокатів юридичної консультації Залізничного району м. Львова

від 20 вересня 2004 року № 431 та від 06 серпня 2007 року № 309; визнано незаконними зазначені вище відповіді Житлово-будівельного кооперативу «Пасіки-103»; зобов`язано Житлово-будівельний кооператив «Пасіки-103» спростувати неправдиву інформацію зазначену у цих відповідях шляхом складання нової довідки, у якій зазначити правдиву інформацію щодо проживання (не проживання) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_3 , яку видати на руки позивачам; вирішено питання розподілу судових витрат.

Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що документи (акти та відповіді), покладені в основу рішення місцевого суду є сфальсифікованими, у зв`язку з чим були визнанні незаконними, заявники на підставі пункту 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року (встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення) просили переглянути рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявники звернулися до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами зі спливом трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили, що відповідно до вимог статті 424 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні такої заяви.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня

2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Зі змісту заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, а також пояснень ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції убачається, що підставами перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами заявниками визначено підстави, передбачені пунктом 2 частини другої статті 423 ЦПК України (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року) (встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення). При цьому, заявники посилалися на обставини, встановлені рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року та рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2012 року щодо незаконності сфальсифікованих актів та відповідей. Заявники не надали допустимих доказів на підтвердження нововиявлених обставин, яким має бути саме вирок або ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, а тому відсутні правові підстави для задоволення їх заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами з наведених у ній підстав. Посилання

ОСОБА_1 на необхідність застосування аналогії закону, а саме: визнання підставою для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами встановлених рішенням суду у цивільній справі фальшивості письмових доказів, апеляційний суд визнав необгрунтованими, посилаючись на те, що такі доводи заявника фактично зводяться до розширення визначених законодавцем відповідно до пункту 2 частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій заявники просили скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що з 2004 року між сторонами (заявниками та відповідачем ОСОБА_3 ) тривалий час існує спір щодо користування спірною квартирою АДРЕСА_1 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 15 квітня 2009 року, їх незаконно позбавлено права на користування житлом, що призвело до порушення їх законних прав і інтересів (права на житло, брати участь у виборах, отримання кредиту для придбання іншого житла, оформлення субсидії). Вказували на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням принципу пропорційності, їх права на справедливий та неупереджений суд, оскільки рішення суду від 28 грудня 2007 року є несправедливим.

Рух касаційного провадження у суді касаційної інстанції

У жовтні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня вручення копії цієї ухвали.

На виконання зазначеної ухвали суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року поновлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року. Відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення технічної помилки у касаційній скарзі, з урахуванням якої заявники просили скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року поновлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року. Відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року закрито касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 та

ОСОБА_12 на постанову Апеляційного суду Львівської області

від 06 червня 2018 року, як помилково відкрите.

25 березня 2019 року справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами) передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з новоявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня

2007 року, апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що наведені заявниками обставини не можуть вважатися нововиявленими у розумінні пункту 2 частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки за змістом зазначеної процесуальної норми такі обставини повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, доказів наявності такої підстави заявники не надали.

Правильним є і висновок суду апеляційної інстанції про неможливість застосування аналогії закону, оскільки питання про перегляд рішення суду з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року врегульовано законом, а тому доводи заявників про застосування за аналогією закону такої підстави для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, як - встановлена рішенням суду у цивільній справі неправомірність дій посадових осіб та складання ними документів, що містить неправдиву інформацію, фактично зводяться до розширення визначених законодавцем переліку підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, передбачених зазначеною процесуальною нормою.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що доводи касаційної скарги не спростовують законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, які ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов до висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 400, 406, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко