Справа № 226/827/20
Провадження №2/226/402/2020
РІШЕННЯ

іменем України

10.07.2020 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

учасників справи: третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя і визнання права особистої приватної власності. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 21.02.1998, спільно проживають і мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яких відповідач сплачує аліменти за рішенням суду від 07.12.2015. Під час спільного проживання ними було придбане рухоме майно: автомобіль «ЗАЗ DAEWOO LANOS» легковий седан бежевого кольору НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1499, д/н НОМЕР_2 , придбаний 19.05.2004, його вартість на даний час 45000 грн; причіп «Муравей» коричневого кольору з номером кузову НОМЕР_3 , придбаний 04.10.2016, його вартість на даний час 5000 грн. Автомобіль був куплений на її особисті гроші, які вона отримала в дарунок від свого батька, однак оформлений на ім`я відповідача, оскільки через вагітність їй було незручно займатися оформленням автомобіля. Причіп був придбаний за їхні спільні кошти. Просила суд визнати зазначений вище автомобіль її приватною власністю, також визнати її приватною власністю Ѕ частину причепу.

ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися.

21.04.2020 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву і клопотання, в якому він заявив про визнання позову, зазначивши, що автомобіль дійсно був придбаний за особисті кошти його дружини, а причіп - за їхні спільні кошти. Просив розглянути справу без його участі.

30.04.2020 від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_1 24.06.2020 надала суду заяву про визнання явки позивача і відповідача в судове засідання обов`язковою.

10.07.2020 позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилися, жодних заяв і клопотань про відкладення судового засідання із зазначенням причин неявки не надали.

10.07.2020 від адвоката Сакуна В.А. надійшло клопотання, в якому він зазначив, що є представником відповідача ОСОБА_3 , та просив відкласти розгляд справи до закінчення карантину.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 пояснила, що у 2007 році вона народила дитину від ОСОБА_3 , з яким була знайома з 2006 року. Він був одружений, обіцяв піти від дружини до неї, однак не зробив цього. Дитину записати на себе він також відмовився. Коли дочці виповнився 1 рік, він зник з їхнього життя і з`явився знову, коли дитина збиралася у перший клас. Знов обіцяв піти від дружини, але потім зник вже остаточно, так і не визнавши батьківства. В 2016 році суд задовольнив її позов до ОСОБА_3 , визнав його батьком її дочки і стягнув аліменти. Відповідач приховав те, що крім пенсії отримує ще регрес, і тому аліменти тривалий час нараховувалися неправильно, доки державний виконавець не дізнався про реальний розмір доходу ОСОБА_3 . Наразі державним виконавцем розраховано заборгованість ОСОБА_3 перед нею за аліментами, яка становить близько 76000 грн. Арешт на його автомобіль накладено за її заявою, і після цього з`явився цій позов про поділ майна. На її думку, шляхом цього позову ОСОБА_3 намагаються позбавити її дитину належного утримання від батька, щоб автомобіль не можна було продати і її доньці нічого не дісталося. Наразі вони із ОСОБА_3 не спілкуються, заборгованість не зменшується. З дитиною він також ніяких зв`язків не підтримує, намагався зменшити розмір аліментів, які і так невеликі - 1/6 частина його доходів. Автомобіль, який просить визнати за нею позивач, їй (третій особі) добре знайомий, на ньому відповідач приїжджав до неї неодноразово, казав, що це його авто, і ніколи не розповідав, що авто придбане за гроші дружини, хоча про себе розповідав їй все, не маючи секретів. Просила суд прийняти справедливе рішення.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Дана цивільна справа розподілена автоматично у провадження судді 26.03.2020.

26.03.2020 до відділу ведення реєстру Територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради спрямовано запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, відповідь на який одержано судом 14.04.2020.

15.04.2020 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 15.05.2020, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснене право надати відповідь на відзив.

21.04.2020 судом отримано відзив відповідача ОСОБА_3

15.05.2020 на підставі положень ч.7 ст.81 ЦПК України з ТСЦ №1444 РСЦМВС України витребувані відомості про перебування спірного майна під арештом.

20.05.2020 на підставі даних відповіді ТСЦ №1444 РСЦМВС України витребувані відомості з Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ходу виконавчого провадження, в якому заарештоване спірне майно, та його сторони.

Ухвалою суду від 04.06.2020 на підставі одержаних від ВДВС відомостей до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24.06.2020 визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 в судове засідання 10.07.2020.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

21.02.1998 Відділом РАГС Димитровського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , внаслідок укладення шлюбу дружиною змінено прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.7).

Сторони у справі проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , також з ними мешкають їхні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 згідно з відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22.09.2015 є власником автомобіля «ЗАЗ DAEWOO LANOS», легкового седану бежевого кольору, НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1499, д/н НОМЕР_2 , 2004 року випуску (а.с.9).

Також відповідач ОСОБА_3 згідно з відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 04.10.2016 є власником причепу «Муравей» коричневого кольору з номером кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_6 , 2016 року випуску (а.с.9).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07.12.2015 у справі №226/3598/15-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини його доходу з 16.11.2015 і до повноліття дітей (а.с.10-11).

Згідно з наданою розпискою від 10.05.2004 ОСОБА_2 10.05.2004 отримала від свого батька ОСОБА_7 подарунок у вигляді грошової суми в розмірі 40000 грн для придбання автомобіля. Ця ж розписка містить відомості про те, що ОСОБА_3 підтверджує цей факт та повністю із ним згодний (а.с.12).

За відомостями ТСЦ №1444 РСЦ в Донецькій області МВС України №31/5-1444-1500 від 19.05.2020 транспортні засоби «Муравей PU-03», д/н НОМЕР_6 , та «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_2 , зареєстровані за ОСОБА_3 , перебувають під арештом на підставі постанови ВДВС м. Мирнограда стосовно стягнення аліментів, виконавче провадження №51007167 від 01.08.2019 (а.с.28).

Як вбачається з листа Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №17.26-22 від 25.05.2020, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2/226/242/2016 від 04.05.2016 Димитровського міського суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини доходу. 05.05.2016 відкрите виконавче провадження. Виконавчий лист видано із зазначенням одного виду доходу - від УПФУ м. Димитрова. Через те, що ОСОБА_3 умисно приховав свій дохід - отримання з 03.02.2016 ще й страхових виплат, і державний виконавець дізнався про це лише у березні 2019 року, 07.05.2019 державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на доходи боржника. 02.08.2019 через наявність заборгованості з аліментів постановами державного виконавця ОСОБА_3 Є.В. обмежено у праві полювання, виїзду за межі України, керування транспортними засобами, користування зброєю тощо. 16.03.2020 державним виконавцем прийнято постанову про опис і арешт майна - автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_2 , та причепу, д/н НОМЕР_6 . Для оцінки майна боржника державний виконавець буде залучати суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна та подальшої реалізації майна на електронних торгах.

V. Оцінка суду.

Щодо висновку суду про наявність підстав для ухвалення рішення у справі в судовому засіданні 10.07.2020, то суд виходив при цьому з такого.

Ухвала суду про визнання явки сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання 10.07.2020 обов`язковою, постановлена судом 24.06.2020, отримана сторонами особисто кожним 02.07.2020, тобто за тиждень до судового засідання, що узгоджується з положеннями ч.5 ст.128 ЦПК України. Отримання копій ухвал сторонами саме 02.07.2020 підтверджується зворотними повідомленнями про вручення рекомендованих відправлень Укрпошти (а.с.47,48).

10.07.2020 від адвоката Сакуна В.А. надійшло до суду клопотання про відкладення судового засідання у справі до закінчення карантину (а.с.50). За текстом клопотання, адвокатом було отримано судову повістку на ім`я ОСОБА_3 , однак він не зміг його вчасно повідомити про час та місце розгляду справи у зв`язку із його знаходженням поза межами Донецької області. До клопотання адвокатом Сакуном В.А. додано копію ордеру адвоката про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 , датований 27.01.2020 (а.с.51).

Згідно з абз.2 ч.6 ст.128 ЦПК України стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Матеріали справи не містять відомостей про вручення судової повістки на ім`я ОСОБА_3 адвокату Сакунові В.А., також матеріали справи не містять відомостей про те, що інтереси ОСОБА_3 у цій справі представляє будь-хто взагалі і адвокат Сакун В.А. зокрема. Відтак, підстав одержувати судову повістку на момент останнього судового засідання 24.06.2020 і до надходження від адвоката 10.07.2020 копії ордеру у адвоката Сакуна В.А. не було, з цього приводу він або відповідач ОСОБА_3 до суду не зверталися.

З огляду на наявність підтвердження отримання ОСОБА_3 копії ухвали суду 02.07.2020, є встановленим, що він був заздалегідь обізнаний про дату, час та місце проведення судового засідання. Отже, відомості клопотання адвоката не відповідають дійсним обставинам справи і є неспроможними, що вказує на відсутність у суду перешкод для розгляду справи.

Крім того, клопотання адвоката не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з частиною восьмою статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частиною першою та другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Частиною четвертою статті 183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Клопотання про відкладення судового засідання надіслано адвокатом Сакуном В.А. до суду засобами електронного зв`язку і не підписано його електронним підписом, що унеможливлює його прийняття та задоволення.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши фактичні взаємовідносини сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 69 СК України у частинах першій та другій закріплює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Судом встановлено, що сторонами у шлюбі придбане рухоме майно - автомобіль і причіп, право власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 повідомив суду у наданому ним клопотанні, що він не заперечує права особистої приватної власності дружини на автомобіль та її права на Ѕ частину причепу, визнає позов повністю.

Частина перша статті 64 СК України визначає, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наявну ситуацію із реєстрацією рухомого майна на відповідача, беззастережне визнання ним позову, повідомлення сторонами про небажання брати участь у розгляді справи, з урахуванням права і наданої законом можливості сторін за відсутності спору у позасудовий спосіб вирішити виникле між ними питання у суду виник обґрунтований сумнів у добросовісності здійснюваних ними процесуальних прав та виконання обов`язків.

Частина сьома статті 81 ЦПК України закріплює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Врахувавши наведене та беручи до уваги те, що засади цивільного процесуального законодавства України покладають на суд обов`язок не допустити порушення прав та інтересів всіх осіб, які може зачепити рішення у справі, в даній справі були витребувані відомості про можливе перебування спірного майна під арештом, а потім, за наявності позитивної відповіді про арешт майна, відомості про виконавче провадження, його суть та осіб, які беруть в ньому участь.

Отримані судом відомості про арешт спірного майна та про наявність виконавчого провадження з стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь третьої особи, а також дані про наявність заборгованості з аліментів не були зазначені у позовній заяві позивачем та у відзиві відповідачем. Зазначене свідчить про факт недобросовісного здійснення сторонами своїх прав та обов`язків у справі.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувача грошових коштів, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси стягувача і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

До саме таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.10.2018 у справі №654/1528/17, а потім - у постанові від 06.03.2019 у справі №317/3272/16-ц.

В справі, що розглядається, є очевидною мета подружжя уникнути можливості стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої спільної дитини, у забезпечення чого й було арештоване рухоме майно. На підтвердження цього вказує й те, що питання визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на автомобіль і на Ѕ частину причепу не поставало між сторонами протягом тривалого періоду часу і виникло лише у березні 2020 року, коли позивач 23.03.2020 надіслала позов до суду невдовзі після накладення 16.03.2020 державним виконавцем арешту на автомобіль і причіп.

Позивачем не підтверджене придбання автомобіля у 2004 році, його реєстрація за ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ відбулася 22.09.2015, і позивач не навела суду доводів на наявність у неї на той час перешкод, які заважали б їй зареєструвати автомобіль на себе.

Оскільки судом встановлено намагання сторін через поділ майна та визнання права особистої приватної власності на майно ухилитися від сплати ОСОБА_3 заборгованості з аліментів на утримання малолітньої дитини на користь ОСОБА_1 , враховуючи Положення Конвенції ООН про права дитини 1989 року, Конституції України, а також норми національного законодавства, які першочергово щодо питань захисту прав дитини виходять виключно з її інтересів та умов, необхідних для благополуччя дитини, а вже потім з інтересів інших осіб, права яких тою чи іншою мірою порушуються, у суду відсутні підстави для задоволення позову щодо визнання права особистої приватної власності на автомобіль за ОСОБА_2 , а також для визнання за нею права особистої приватної власності на Ѕ частину причепу.

Що стосується наданої на підтвердження отримання позивачем коштів у подарунок в сумі 40000 грн на придбання автомобіля 10.05.2004 від власного батька ОСОБА_7 розписки, то, оцінюючи цей доказ і не визначаючи наслідки його оцінки як підставу для відмови у задоволенні позову, суд вважає за потрібне окремо зазначити таке.

Згідно з ч.5 ст.719 Цивільного кодексу України в редакції, що діяла на момент складання зазначеної розписки (10.05.2004), договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частина перша статті 720 ЦК України вказує, що сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи,

юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим,

територіальна громада. Частина третя статті 640 ЦК України визначає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Вказана позивачем сума 40000 грн перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (який п.22.5 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" станом на 10.05.2004 становив 17 грн), оскільки є більшою за 850 грн. Відтак, договір дарування в даному випадку має бути укладеним в письмовій формі та нотаріально посвідченим.

Надана позивачем розписка за своїми ознаками не є договором дарування, оскільки не відповідає встановленій законом формі, складена і підписана одноособово ОСОБА_2 , не містить підпису гіпотетичного дарувальника ОСОБА_7 , але містить підпис ОСОБА_3 , який стороною договору не є; нотаріально не посвідчена.

За відсутності інших наданих сторонами доказів підстав вважати, що 10.05.2004 ОСОБА_2 була обдарована грошовими коштами в сумі 40000 грн, на які ОСОБА_3 придбав автомобіль, у суду немає, як і відсутні підстави вважати, що спірний автомобіль був придбаний саме у 2004 році, оскільки матеріали справи підтверджують лише випуск цього автомобіля у 2004 році, а не його придбання.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Судові витрати у справі складаються з судового збору, який в силу ст.141 ЦПК України внаслідок відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,128,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ), про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До наведених вище строків застосовуються положення п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2020.

Суддя: В.С. Салькова