Справа № 645/787/20
Провадження № 2/645/893/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Романюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 3000 грн., щомісяця, починаючи з 11.02.2020 року та до закінчення ним навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 лютого 2006 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб.. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , тобто ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , Після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 залишився проживати з ОСОБА_1 та знаходиться на повному її утриманні. Також наголошує на тому, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їх спільного сина. Крім того, 01.09.2017 року ОСОБА_3 почав навчатися у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти за спеціальністю «Медсестринство», спеціалізація сестринська справа, денна форма навчання, контракт від 08.08.2017 року №17063. Курс навчання третій. Термін навчання з 01.09.2017 року по 28.06.2021 року. Також позивач зазначає, що на даний час непрацевлаштована та є інвалідом 2-ї групи. Зважаючи на те, що син продовжує навчання та не має можливості працювати та самостійно забезпечувати себе, а у позивача існують труднощі із самостійним покриттям усіх матеріальних витрат, вона змушена звернутись до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. До того ж позивач наголошує на тому, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу, так як він є фізично здоровим та працездатним.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року ОСОБА_4 відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання.

На підставі розпорядження керівника Фрунзенського районного суду м. Харкова, проведено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Шевченко Г.С. у відпустці по вагітності та пологам.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.05.2020 року, головуючим суддею по справі є Горпинич О.В.

На підставі ухвали судді від 20.05.2020 року, справу прийнято до провадження.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути зі її відсутністю, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 15.02.2006 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №56.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.12.2001 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №4083

Після досягнення повноліття, ОСОБА_3 продовжив навчання у Медичному коледжі Харківської медичної академії післядипломної освіти за спеціальністю 223 «Медсестринство», спеціалізація сестринська справа, денна форма навчання, контракт від 08.08.2017 року №17063. Курс- третій. Термін навчання з 01.09.2017 року по 28.06.2021 року. Наказ про зарахування №296-з від 08.08.2017 року, що підтверджується довідкою №06 від 13.01.2020 року.

Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї

Оскільки відповідач не скористався своїм правом надати до суду докази, які б спростували позицію позивача або свідчили про наявність в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків тощо, суд презюмує, що відповідач є працездатною особою, на утриманні якої відсутні інші особи.

Разом із цим, суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача розмір аліментів в розмірі 3000,00 грн. вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує той факт, що повнолітній ОСОБА_3 здобуває освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1500,00 грн., оскільки заявлений позивачем їх розмір 3000,00 грн. вочевидь не відповідає принципам розумності та справедливості.

Такі висновки суду достатньо узгоджуються із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-1296цс15 стосовно того, що за його вартістю підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання.

Як передбачено ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов`язок доказування своїх доводів і заперечень.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 840 грн. 80 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-5, 11-13,76- 81, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, починаючи з 11.02.2020 року та до досягнення дитиною двадцяти трирічного віку та за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 13.07.2020 року.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

Головуючий суддя: Горпинич О.В.