У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 523/19619/19

провадження № 61-9177 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги Жолубчука Олексія Леонідовича та ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у справі за позовом Жолобчук Олексія Леонідовича до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова Володимира Борисовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Жолобчук О.Л. звернувся до суду з позовом до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б., Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у даній справі, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у вказаних правовідносинах, що склались між учасниками спору вбачається публічно-правовий спір, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

16 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду подана касаційна скарга Жолубчука О. Л. на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не врахована правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та висновок Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №826/11699/18, в яких зазначено, що даний позов повинен бути розглянутий у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим суди незаконно, з порушенням ст. 186 ЦПК України відмовили у відкритті провадження.

19 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що, що суд порушив вимоги частини 4 статті 263 ЦПК України та не врахував при винесенні постанови висновки Верховного Суду, а саме правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та висновок Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №826/11699/18.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 5 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Відповідно до п.7 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що Жолобчук О.Л. звернувся до суду з позовом до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б., Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. та Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо ненадання повної інформації, копій документів та відповідей з усіх перелічених питань на адвокатські запити адвоката Жолобчука О.Л. від 20 вересня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року, перешкоджання здійсненню адвокатської діяльності та зобов`язати начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. та Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області надати повну інформацію та копії документів на адвокатські запити адвоката Жолобчука О.Л. від 11 жовтня 2019 року, а також відповідь з усіх перелічених у запитах питань;

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо надання недостовірної інформації в абзаці 2 відповіді №8050/08/25 від 18 жовтня 2019 року адвокату Жолобчуку О .Л . про відсутність звернень ОСОБА_2 в системі електронного документообігу, а також щодо надання недостовірної інформації в абзаці 2 відповіді №8126/08/25 від 22 жовтня 2019 року адвокату Жолобчуку О.Л. про те, що Головним управлінням збирання персональних даних ОСОБА_2 не здійснювалось та зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області утриматись від надання недостовірної інформації на запити адвоката Жолобчука О.Л.;

- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Жолобчука О.Л. судові витрати у розмірі 1681 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у вказаних правовідносинах, що склались між учасниками спору вбачається публічно-правовий спір, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому суди обґрунтовано відмовили у відкритті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №826/5331/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №826/5331/18 зазначено, що доступ до публічної інформації може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і суб`єкти владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 КАС).

За частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Таким чином, Велика Палата в постанові від 17 грудня 2019 року у справі №826/5331/18 виклала правову позицію, що надання відповіді на адвокатський запит підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи касаційних скарг Жолобчук О.Л. ОСОБА_2 про те, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, судом не враховані правові висновоки Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та висновок Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №826/11699/18, про те, що позов повинен бути розглянутий у порядку цивільного судочинства є безпідставними, оскільки данні правові висновки буи висловленні за інших фактичних обставин, а тому на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів, про, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року.

Водночас за змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, касаційні скарги є необґрунтованими, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Жолубчука Олексія Леонідовича та ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у справі за позовом Жолобчук Олексія Леонідовича до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова Володимира Борисовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров