Справа № 405/3508/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Ісмієвій А.І.

розглянувши подання державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Попруженко Яни Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Кропивницького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Попруженко Я.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . В обґрунтування подання зазначила, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 60020483 з примусового виконання виконавчого листа № 390/1844/15-ц, виданого 19.11.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Вказала, що боржник ухиляється від виконання цього виконавчого листа, не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів. Виконавцем боржнику надсилалися виклики щодо явки до виконавця щодо пояснення причин невиконання рішення суду, однак останній на виклики не з`явився, причини неявки не повідомляв. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно, належне боржнику, відсутнє. За таких обставин, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених на нього вказаним виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку державного виконавця в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути подання на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця Кропивницького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Попруженко Я.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Кропивницького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Попруженко Я.О. від 12.09.2019 року відкрито виконавче провадження № 60020483 з примусового виконання виконавчого листа № 390/1844/15-ц, виданого 19.11.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 3248,20 грн., а також 243,60 грн. судових витрат. Дана постанова була направлена боржнику 13.09.2019 року, що підтверджується Реєстром на відправлення простої кореспонденції Кропивницького РВ ДВС.

В ході примусового виконавчого провадження державним виконавцем здійснені заходи щодо встановлення майнового стану боржника, за наслідками яких встановлено, що у боржника відсутнє зареєстроване на праві власності рухоме та нерухоме майно, боржник не працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, не перебуває на обліку як пенсіонер або безробітний.

При цьому, як вбачається з довідки Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 12.12.2019 року боржник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно акту державного виконавця від 04.02.2020 року виходом за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено майна, яке належало боржнику на праві власності, при цьому, ОСОБА_1 не працює та мешкає у домоволодінні матері.

Також, боржник ОСОБА_1 викликався до Кропивницького РВ ДВС щодо сплати боргу на 27.11.2019 року, 24.01.2020 року та на 11.03.2020 року, однак докази отримання ОСОБА_1 вказаних викликів у матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України державний виконавець посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та останній ухиляється від його виконання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків. Крім того, подання не містить відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та чи він отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик виконавця.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 року (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки для застосування вказаного заходу виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає виконавець, є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого ст. 33 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем у поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання, при цьому виконавцем не доведено, яким чином застосовування до ОСОБА_1 за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може позначитися на виконанні покладених на нього зобов`язань, і те, що зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником зобов`язань за виконавчим листом № 390/1844/15-ц, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Попруженко Яни Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний