Справа № 539/1567/20
Провадження № 2/539/770/2020
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
13 липня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Даценка В.М.,
з участю секретаря Джадан І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В позові вказав, що на підставі договору дарування він є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 , шлюб з якою розірвано за рішенням суду від 06.12.2017 року та неповнолітня донька ОСОБА_4 , 2014 року народження, які з грудня 2017 року за місцем реєстрації не проживають.
Реєстрація відповідачів у квартирі порушує його права власника, і на неодноразові його прохання знятись з реєстрації відповідач ОСОБА_2 не реагує.
Позивач прохає суд визнати ОСОБА_2 , 1994 року народження та ОСОБА_3 , 2014 року народження такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням щодо розгляду справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі Парнюк І.В. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовим клопотанням щодо розгляду справи у її відсутність, щодо позову заперечує, прохає відмовити у його задоволенні.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 14.08.2014 року (а.с.3-4) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5).
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 02.08.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2017 року розірвано (а.с.11), мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).
У вищевказаній належній позивачеві квартирі зареєстровані: колишня дружина ОСОБА_2 позивача та його малолітня донька ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Лубенського КЖЕУ (а.с.9).
Позивач просить визнати вказаних осіб такими, що втратили право користування його житлом.
При вирішенні цього спору суд виходить з наступного.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 Цивільного кодексу).
Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач ОСОБА_2 вселилась у спірну квартиру як член сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Позивач є власником спірного житлового будинку.
Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК.
Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц.
Що стосується виселення малолітньої дитини ОСОБА_3 , то в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Проживання дитини за місцем проживання своєї матері не є підставою для втрати права користування житлом за місцем проживання батька, оскільки він має рівні з матір`ю права та обов`язки щодо дитини, зокрема щодо забезпечення її права на користування житлом, власником якого він є.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України). Малолітня дитина не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки дитина зареєстрована у спірному будинку зі згоди позивача, а позивач, у свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація дитини спричиняє перешкоди у користуванні належним позивачу житловим приміщенням.
Право малолітньої дитини на користування житловим приміщенням надасть їй у майбутньому можливість визначити своє місце проживання самостійно відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України.
Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 210/1857/15-ц.
Керуючись ст.ст.4-13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради (юридична адреса: м.Лубни, вул.Я.Мудрого,33 Полтавської області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , 1994 року народження такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_3 , 2014 року народження такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко