Справа № 638/6276/18
Провадження № 4-с/638/147/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Києві,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, яку 27.05.2020. В обґрунтування скарги вказано, що 07.12.2019 він відправив на адресу Святошинського районного ВДВС дублікат виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5600 грн, на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн, у справі №638/9667/16-ц. також ОСОБА_1 було направлено оригінал виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова у справі №638/6276/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 10 000 грн. на його скарги про відсутність інформації про хід виконання виконавчого провадження 06.05.2020 начальник Святошинського ВДВС повідомив, що 16.10.2019 повернуто виконавчі документи без прийняття до виконання оскільки ОСОБА_1 надані копії виконавчих листів. ОСОБА_1 зазначає, що ним було направлено оригінали виконавчих листів, що підтверджується заявою про примусове виконання рішення, у якій зазначено, що з заявою направляються оригінали виконавчих листів. У зв`язку з чим, з урахуванням уточнених вимог, ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльність начальника Святошинського ВДВС незаконною та зобов`язати відкрити виконавче провадження.

Стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 та представник Святошинського ВДВС у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив або заперечень не подав.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника та державного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

20.03.2019 заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривен. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Рішення набрало законної сили 26.04.2019.

На виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова Смірнов С.О. 26.07.2019 отримав виконавчий лист, який 07.12.2019 направив засобами поштового зв`язку до Святошинського ВДВС для виконання разом з заявою про примусове виконання рішення суду. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення заяву про примусове виконання рішення суду разом з оригіналом виконавчого документом отримано Святошинським ВДВС 12.12.2019.

Як зазначає ОСОБА_1 у скарзі, протягом тривалого часу від виконавчої служби ним не було отримано жодного повідомлення, постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим стягувач неодноразово звертався зі скаргами до Міністерства юстиції України.

З листа в.о. начальника Святошинського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.05.2020 №85371 вбачається, що на виконання відділу надходила заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження до якої додано копію виконавчого листа. 16.10.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи №638/6276/18 судом було видано виконавчий лист ОСОБА_1 на виконання рішення.

За змістомст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника -фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав виконавчий лист звиконання рішення №638/6276/18, який оформлений здотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до Святошинського ВДВС з заявою про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа, оригінал якого був доданий до вказаної заяви.

У рішення ЄСПЛ «Глоба проти України» зазначено, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Натомість, державний виконавець не звернув уваги на вимоги національного законодавства та прецеденту практику ЄСПЛ та фактично самоусунувся від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, як вбачається зі скарги ОСОБА_1 останній оскаржує дії державного виконавця щодо невиконання двох рішень суду у справі №638/6276/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та у справі №638/9667/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 .

Приписами ч.1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, ОСОБА_1 має право звернутись до суду зі скаргою тільки в межах виконання одного рішення суду.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині виконання рішення суду №638/9667/16-ц. При цьому, суд роз`яснює ОСОБА_1 про його право на звернення зі скаргою в порядку розділу VІІ ЦПК України в частині оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення № 638/9667/16-ц.

Керуючись ст.18, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу стягувача ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щодо винесення 16.10.2019 постанови про повернення виконавчого документу, що виданий на виконання рішення суду у справі №638/6276/18 про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять) грн, стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання

Скасувати постанову від 16.10.2019 про повернення виконавчого документу, що виданий на виконання рішення суду у справі №638/6276/18 про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять) грн, стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №638/6276/18, що виданий на виконання рішення суду у справі №638/6276/18 про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять) грн.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2020.

Суддя І.В. Семіряд