Справа №266/2862/18
Провадження№ 6/266/44/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суду м. Маріуполя Донецької області у складі судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є. розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу №266/2862/18 від 25.05.2018 року таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 25 травня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що виданий судовий наказ не підлягає виконанню оскільки суд не врахував, що фактично стягувачем не були враховані суми сплачені ним у добровільному порядку, а саме 1704,43 грн. та 2063,38 грн., відтак не вірно було зроблено розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних витрат, а тому ККП «Маріупольтепломережа» не має права на отримання від нього суми 4920,56 грн. Крім того судовий наказ не підлягає частковому виконанню на суму 1117,54 грн. у зв`язку з невиконанням рішення суду від 10.04.2012 по справі №3-1664/11 за безпідставністю вимог. Просив судовий наказ від 25.05.2018 року №266/2862/18 визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, у зв`язку з безпідставністю вимог та невиконання рішення суду від 10.04.2012 року по справі №2-1664/11, що робить обов`язок боржника недоведеним та невизначеним.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню прийнята до розгляду.

Не погоджуючись із заявою представником ККП «Маріупольтепломережа» подано відзив, в якому вказано, що розрахунок заявника є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки сплачені боржником суми були зараховані, як оплату боргу за попередній період. Розрахунок заборгованості зроблений відповідно до законодавства України та відповідає реальній заборгованості. Оспорюваний судовий наказ відповідає норман матеріального та процесуального права. Просив відмовити у задоволенні заяви.

Заявником ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив в якому він додатково зазначив, що йому було безпідставно нарахована заборгованість по гарячій воді оскільки він має квартирний засіб обліку гарячої води. Також враховуючи, що в розрахунку заборгованості значиться заборгованість за жовтень 2015 року в сумі 499,11 грн., а в квитанції за жовтень 2015 року нарахована суму 369,37 грн. тобто різниця становить 129,74 грн. вважає, що ця сума потрапила до оспорюваного наказу безпідставно у зв`язку із чим просив застосувати наслідки позовної давності до вимог заявник на вказану суму.

В судове засідання заявник та представник стягувача повідомлені належним чином не з`явилися, від представника стягувача надійшла заява про розгляд заяви без її присутності, заявник ОСОБА_1 не повідомив суд про причин неприбуття.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Суд дослідивши письмові матеріали дійшов висновку про таке.

25 травня 2018 року Приморським районним судом м. Маріуполя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості за теплову енергію з 01.10.2015 року по 01.05.2018 року в розмірі 14213,07 грн., 3% річних у розмірі 492,66 грн., інфляційні витрати у розмірі 2099,80 грн. та судовий збір у розмірі 176,20 грн.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ст.160 ЦПК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Положення частини 2 статті 432 ЦПК України передбачають, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається зі справи, підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 зазначив те, що ККП «Маріупольтепломережа» у заяві про видачу судового наказу виклав недостовірні відомості про розмір заборгованості, також не врахував наявність рішення суду від 10.04.2012 року №2-1664/11., отже заявник мав на увазі незгоду з судовим наказом по суті, вважав рішення про стягнення з нього суми боргу необґрунтованим.

При цьому, ОСОБА_1 не навів у заяві жодних доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст.ст. 173, 432 ЦПК України, у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу як виконавчого документа (наприклад, на підставі рішення, яке не ухвалювалося), невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

З урахуванням положень ст.ст. 263-265 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, суд констатує, що вимоги ОСОБА_1 стосуються вирішення заяви, в даному випадку по суті і є спробою ревізії ухваленого судового рішення поза процесуальний спосіб ЦПК, тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_1 що порядок оскарження судового наказу визначений ст.170 ЦПК України.

Керуючись ст. 173, 432 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу №266/2862/18 від 25.05.2018 року таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Шишилін О. Г.