Справа № 303/4288/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року, головуючий суддя Довжанин В.М., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 253 (шість тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 00 копійок за кредитним договором № б/н від 21.05.2016 року.Вирішено питання по судовим витратам.

Не погоджуючись з рішенням суду Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів, пені та штрафу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відсотків, пені та штрафу то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 21.05.2016 (далі: Генеральна угода) ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8052,46 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Згідно із п. 2.1 Генеральної угоди від 21.05.2016 року сторони визначили, що погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця - позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 402,95 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами і правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.

Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із п.2.2 Генеральної угоди, відповідно до ст.ст.212, 61, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеній в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. У такому випадку позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 1402,57 грн.

Пунктом 2.8 Генеральної угоди, передбачено зобов`язання позичальника сплатити банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та привалах за кожен день прострочки.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи Розрахунку заборгованості.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.06.2019 року має заборгованість в розмірі 17382,81 грн., яка складається з наступного: 6253,00 грн. заборгованість за кредитом; 2473,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7253,48грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 1402,57 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь банку лише 6253,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні решти вимог відмовив.

Таким чином, Банк надав всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед Банком.

Натомість, відповідачем рішення не оскаржено, доказів належного виконання зобов`язання по сплаті кредиту, відсотків відповідачем надано не було, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови банку у позовних вимогах до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, пені та штрафу слід скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку 2473,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7253,48грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 1402,57 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 881,50 грн, понесені банком за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року в частині відмови Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у позовних вимогах до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, пені та штрафу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2473,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7253,48грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 1402,57 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 881,50 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 9 липня 2020 року.

Головуючий

Судді