Провадження № 2/521/76/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Шудра І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору № 2369 купівлі-продажу нерухомого майна від 06 квітня 1994 року. Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано ОМБТІ 19.04.1994 року за № 83 доп.стр.168 реєстр 424. Спадкодавець ОСОБА_3 нікому заповіт не залишив, а спадкоємцями за законом першої черги є позивачка та відповідач син спадкодавця. Позивачка вказує, що своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак 21 липня 2016 року ОСОБА_4 , державний нотаріус Сьомої одеської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з причини не надання нотаріусу оригіналу право встановлювального документу на спірну квартиру. Відповідач ОСОБА_2 проживав разом з батьком ОСОБА_3 , всі документи на спірну квартиру залишилися в нього, але відмовляється надати позивачці оригінал договору купівлі-продажу квартири, яка є об`єктом спадкування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не може у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про право власності на житло, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги, пред`явлені до нього не визнав та пояснив суду, що вважає що тільки він має право успадкувати спірну квартиру, оскільки проживав разом з батьком, піклувався про нього, а позивачка з батьком навіть не спілкувалася.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши документи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.12.2015 року, актовий запис № 12793. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу № 2369 від 06 квітня 1994 року. Договір зареєстровано на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер 2369 від 06 квітня 1994 року.

Право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 19 квітня 1994 року за № 83 доп.стр.168 реєстр 424.

Після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися донька померлого ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя хто його пережив та батьки. Згідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно фотокопії спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи, донька та син померлого ОСОБА_2 .. в установленому законом порядку прийняли спадщину після його смерті.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2016 року, державний нотаріус Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальова Л.І., вивчивши документи подані ОСОБА_1 , для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Зі змісту постанови вбачається, що причиною відмови стало не надання ОСОБА_1 до нотаріальної контори документу, що підтверджує право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме Договір № 2369 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною біржею 06.04.1994 року.

У спадкоємиці ОСОБА_1 відсутній право встановлювальний документ на спадкову квартиру, він знаходиться у спадкоємця ОСОБА_2 .

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося відповідачем по справі ОСОБА_2 , що він не визнає право доньки свого батька ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на частку у спадковій квартирі. Документами підтверджується, що 18.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення від спадкування.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2019 року ОСОБА_2 у задоволенні позову про усунення від спадкування ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що право спадкоємиці ОСОБА_1 підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 392, 1261,1267 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,7 квадратних метрів, жилою площею 17,2 квадратних метрів, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текс рішення виготовлено 08 липня 2020 року.

Головуючий: І.О. Поліщук