КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 824/116/20

провадження № 22-вк/824/131/2020

10 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Г. М. Кирилюк, розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про поновлення пропущеного строку на подання заяви в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення неустойки за порушення строків поставки обладнання,

встановив:

02.07.2020 представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» - Корендюк Д. І. звернулась до суду з заявою, в якій просить:

- визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення неустойки за порушення строків поставки обладнання;

- видати виконавчий лист про стягнення з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» неустойки в розмірі 12 471 728 російських рублів 67 коп.;

- видати виконавчий лист про стягнення з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» арбітражного збору в розмірі 155 896 російських рублів 61 коп.

Одночасно подала клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016.

Зазначила, 17.05.2017 Міжнародний комерційний арбітражний суд виніс в цій справі постанову про відмову в задоволенні заяви боржника про виправлення помилки.

Відповідно до п.37 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації (далі - Регламенту): "Арбітражний розгляд припиняється винесенням остаточного арбітражного рішення".

Згідно із п. 39 Регламенту: "Дата рішення визначається з урахуванням дати останнього підпису арбітра, що входить до складу арбітражу".

В п. 43 Регламенту вказано: "Постанови про виправлення і тлумачення рішення, а також додаткове рішення є складовою частиною арбітражного рішення і до них застосовуються відповідні положення § 39 цього Регламенту".

Таким чином, остаточною датою прийняття рішення є дата підписання постанови, а саме 17.05.2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 12.03.2020 на усій території України оголошено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 дію карантину продовжено до 22.06.2020, а постановою Кабінету Міністрів України №500 від 17.06.2020 - до 31.07.2020 року.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України " Перехідні положення", під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки звернення до суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Оскільки остаточною датою прийняття рішення є 17.05.2017 року, а останній день строку для подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення припав на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України", представник вважає, що у стягувача є всі підстави для поновлення судом пропущеного строку подання такої заяви.

Розглянувши клопотання представника стягувача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що останнє не підлягає задоволенню з таких підстав.

У силу статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За вимогами статей 8, 129 Конституції України та статей 2, 10 Цивільного процесуального кодексу України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цим принципом керується суддя, здійснюючи правосуддя.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України"), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" звернув увагу, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною третьою цієї статті, повертається без розгляду. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Положення Цивільного процесуального кодексу України не визначають конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному конкретному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації в справі №02/2016 постановлено 02 лютого 2016 року.

Таким чином, строк на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2016 року закінчився 04 лютого 2019 року.

Доказів неможливості подання стягувачем вказаної заяви до 04 лютого 2019 року матеріали справи не містять.

Суд відхиляє наведені в клопотанні доводи про те, що 17 травня 2017 року колегією арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації відмовлено в задоволенні заяви відповідача від 27.02.2017 про виправлення помилки в підрахунках та про внесення виправлень та змін до рішення по справі №02/2016 від 02 лютого 2017 року, а тому остаточною датою прийняття рішення є дата підписання постанови від 17 травня 2017 року.

З огляду на те, що постанов про виправлення і тлумачення рішення, а також додаткового рішення в даній справі судом не ухвалювалось, датою прийняття рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації є 02 лютого 2016 року.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ.

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354,357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на те, що строк звернення до суду з заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу закінчився за рік до набрання чинності вказаним Законом, посилання представника стягувача на його положення є необґрунтованими.

Враховуючи ту обставину, що пропущений строк на подання заяви є значним та його поновлення буде втручанням у принцип юридичної визначеності, клопотання представника стягувача Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про поновлення строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного арбітражу задоволенню не підлягає.

Заява Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення неустойки за порушення строків поставки обладнання у відповідності до положень ч.4 ст.475 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч.3, ч.4 ст. 475 ЦПК України суд

ухвалив:

Клопотання Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016 залишити без задоволення.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 02 лютого 2017 року в справі № 02/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Силові машини ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення неустойки за порушення строків поставки обладнання залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Кирилюк Г. М.