КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 759/15417/16-ц, виданим 20 квітня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2018 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 759/15417/16-ц на підставі судового рішення, ухваленого у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. під час проведення торгів щодо реалізації належної йому на праві власності земельної ділянки та визнання торгів такими, що не відбулися.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого документа № 759/15417/16-ц шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :07:010:0100 та об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, Колонщинська сільська рада, до завершення розгляду скарги, поданої на дії приватного виконавця Трофименка М.М.

В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що не зупинення стягнення за виконавчим документом призведе до неможливості відновлення його прав в межах поданої ним скарги, оскільки внаслідок незаконних дій приватного виконавця, зокрема видачі поза межами посадових обов`язків акту про реалізацію арештованого іпотечного права, відбудеться незаконного оформлення іншою особою права власності на його земельну ділянку (а.с. 9-16).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року відмовлено у задоволенні заяви про зупинення стягнення за виконавчим документом до розгляду скарги на дії державного виконавця (а.с. 17, 18).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні його заяви, суд першої інстанції безпідставно не керувався п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно з яким до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа (а.с. 20-29).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23.06.2020 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 40).

Ухвалою від 06.07.2020 року апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається, спір у даній справі виник з приводу дій приватного виконавця під час проведення торгів щодо реалізації належної скаржникові на праві власності земельної ділянки, вчинених в межах виконавчого провадження.

Разом з тим, ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посади особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

При цьому, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Отже, аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення позову лише при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Натомість, розглядаючи скаргу на дії державного та приватного виконавця, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є процесуальним принципом обов`язковості судового рішення.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 29.11.2019 року у справі № 760/24587/19.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим документом.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції виключно через власне та суперечливе тлумачення роз`яснень, викладених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 759/15417/16-ц, виданого 20 квітня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська