СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1094/20
19 червня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гродського П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_4 , ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
у серпні 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.11.1991 сторони уклали шлюб в період якого, а саме 21.02.2007 позивачу на підставі договору дарування дісталася 60/100 частина домоволодіння №2д -21, яка належить їй на праві приватної власності, та розташована у АДРЕСА_1 де зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , останній з яких, тобто відповідач по справі після розірвання шлюбу не проживає у ньому понад одинадцять років, не сплачує комунальні послуги в утриманні житла участі не бере та особистих речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивач ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили, однак виникнення проблем зі сплатою надмірних комунальних послуг через не проживання відповідача на вказаною адресою, які нараховуються але не надаються, порушують права позивача.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2019 відкрито загальне провадження по справі (а.с. 28).
Ухвалою суду від 30.01.2020 залучено до участі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 19.06.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 31).
Третя особа у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб 15.11.1991 на підставі чого позивач змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 6).
На підставі договору дарування 60/100 частки домоволодіння від 21.02.2007 ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_1 , 1971 року народження безоплатно домоволодіння 60/100 частин якого відчужується за цим договором, та розташоване у АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).
Реєстраційним посвідченням №035004 виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 19.10.2007 посвідчується, що 60/100 жилого будинку розташованого в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування посвідченого ПН КМНО Лиюровою Л.О. 21.02.2007 з.р. №2д-21 (а.с. 9).
Згідно будинкової книги у будинку АДРЕСА_1 для прописки громадян, зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , 1968 року народження (а.с. 11-20).
06.12.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвання шлюб, що підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 21).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно актів від 12.02.2020 та 02.04.2020 складених КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» про те, що у приватному будинку АДРЕСА_1 не проживає ОСОБА_2 , що підтверджується сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захисти права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік і доказів про поважність причин такої відсутності суду не надано, що відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є правовою підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 7068 грн 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 41 Конституції України та ст. 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; п. 10 Постанова Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» та Постанова ВСУ №6-57 цс від 16.01.2012; ст.ст. 16, 316, 317, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР; ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_4 , ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) судовий збір по справі у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 25.09.2020.