Ухвала

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 752/12108/19

провадження № 61-9971ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року в справі за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2009 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 239 346,73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становить 1 899 862,54 грн, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 1 901 682, 54 грн.

01 червня 2011 року видано виконавчий лист № 2-194/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь AT «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 901 682,54 грн.

20 липня 2011 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Зайцевою К. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27662070.

14 листопада 2012 року головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Зайцева К. В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 06 червня 2019 року постанова про повернення вказаного виконавчого документа стягувачу від 14 листопада 2012 року та оригінал виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на адресу АТ «УкрСиббанк» не надходили.

Відповідно до відповіді Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10 квітня 2019 року, надати детальну інформацію щодо здійснення виконавчого провадження та про відправку виконавчого листа не виявилося можливим, оскільки виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

З огляду на вказані обставини, а також те, що заборгованість боржником не погашена, АТ «УкрСиббанк» просило видати дублікат виконавчого листа № 2-1941/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 901 682,54 грн, визнати строк на пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання пропущеним з поважних причин та його поновити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки впродовж тривалого періоду часу банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як сторони виконавчого провадження, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Кочіна Г. І. , який діє від іменіАТ «УкрСиббанк», в якій заявник просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року, а справу направити до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не правильно застосували положення статті 433 ЦПК України, пункту 17.4 Розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Також судами попередніх інстанцій не було досліджено наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно не з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

У відкритті касаційного провадження щодо оскарження судових рішень в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити з огляду на таке.

Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвали судів першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі

№ 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18).

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

АТ «УкрСиббанк» на оскаржувані судові рішення у частині щодо видачі дубліката виконавчого листа слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом норм діючого законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі 2-836/11 (провадження

№4-308цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суди встановили, що заявником не доведено поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки впродовж тривалого періоду часу банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків як сторони виконавчого провадження, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2020 року в справі за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська