Головуючий у І інстанції Кондратенко О.О.
Провадження №22-ц/824/7950/2020 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Поливач Л.Д.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року про відмову у забезпеченні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Адвокатського об`єднання «Юскутум» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування розповсюдженої недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Адвокатського об`єднання «Юскутум» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування розповсюдженої недостовірної інформації.

У квітні 2020 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхомзаборони ОСОБА_2 , АО "Юскутум", ОСОБА_4 ) як фізичній особі, ОСОБА_4 , як президенту компанії "R&J Trading International, Inc" та ОСОБА_4 , як президенту компанії "Nordan Business Inc." використовувати на території України та Сполучених Штатів Америки інформацію, викладену у Юридичній довідці АО "Юскутум", датованій 21 грудня 2017 року за підписом партнера практики міжнародного бізнес адміністрування ОСОБА_6 та передавати таку інформацію третім особам до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи заяву, позивач зазначав пронаявність реальної загрози настання обставин, що можуть істотно ускладнити поновлення порушеного права у разі задоволення його позову про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування розповсюдженої недостовірної інформації, що, на його думку, є достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 через свого представника - адвоката Грозовську О.Б. подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу (а.с.35-43), в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Крім того, 30 квітня 2020 року ідентична за змістом та формою апеляційна скарга ОСОБА_1 , підписана однією і тією ж уповноваженою особою ОСОБА_7 , надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва і знаходиться у матеріалах справи (а.с.22-30).

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Проконової К.В., остання просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення, а ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача АО «Юскутум» - адвокат Федоренко М.В. просив ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_2 та АО «Юскутум» - адвокати Проконова К.В. та Рибачок А.О. проти задоволення скарги позивача заперечили та просили ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, з підстав, викладених у відзивах на скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, зважаючи на передбачену законом заборону вживати заходи забезпечення позову, за змістом тотожні задоволенню заявлених позовних вимог, дійшов правильного висновку про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач у своїй заяві, тотожні задоволенню позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях, а факт того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, постановленого за наслідками розгляду його позову, має бути доведеним належними, допустимими та достовірними доказами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивачаз висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою і законності та обґрунтованості постановленої судом ухвали не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: