233 № 233/1891/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
08 липня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
позивача -
відповідачів -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
13 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 23 квітня 2020 року зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою залишаються зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте з 2015 року у вказаному будинку не мешкають. Їх фактичне місце знаходження йому не відомо, особистих речей відповідачів у будинку немає. При придбанні позивачем вказаного будинку довіреною особою власника будинку виступала ОСОБА_4 , яка зобов`язалась до 01.09.2018 року зняти вказаних осіб з реєстраційного обліку, що підтверджується пунктом 7 договору купівлі-продажу, але до теперішнього часу цього не зробила. Реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку має наслідком порушення прав позивача як власника, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач, не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення, а також клопотання про виклик свідків по справі не підтримує та на їх допиті не наполягає (а.с. 33, 34).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 серпня 2018 року (а.с.7-8) позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), належить будинок АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с. 9).
Пунктом 7 договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 серпня 2018 року передбачено, що представник продавця, ОСОБА_4 , зніме з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , 1990 р.н., ОСОБА_3 , 1991 р.н. у термін до 01 вересня 2018 року.
Проте, як вбачається з актів перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника» від 19 лютого 2020 року та 20 березня 2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 , але з 2015 року за зазначеною адресою не мешкають, особистих речей, предметів побуту особистого користування у будинку немає, комунальні послуги будинку не оплачує, що своїми підписами засвідчили свідки - сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с. 10, 11).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що порушене право власності позивача ОСОБА_1 потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні ним цього права, визнавши відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особами, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідачів по справі.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особами, які втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, апеляційне оскарження рішення суду, визначені ст.ст. 284, 354 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 08 липня 2020 року.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 липня 2020 року.

Суддя :