Справа № 2-о-192/2008 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/1926/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ НіткевичаА.В. перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення,-

встановив:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт володіння та визнано право приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення загальною площею 368,0 кв.м на АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію права власності нежитлового приміщення загальною площею 368,0 кв.м на АДРЕСА_1 та видати витяг про реєстрацію прав власності нерухомого майна.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року в апеляційному порядку оскаржила Львівська міська рада, подавши 25.12.2017 апеляційну скаргу, просила поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки до участі у справі не була залучена, про наявність рішення дізналася з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а про обставини справи 15.12.2017, після ознайомлення з такими.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляціййною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року скасовано, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення, залишено без розгляду.

Заявник ОСОБА_1 оскаржував постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 11 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року скасовано.

Передано справу № 2-о-192/2008 до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року та постанова апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року втрачають законну силу.

07.07.2020 цивільна справа № 2-о-192/2008 надійшла на адресу Львівського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, приходжу висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити виходячи з такого.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Строк на апеляційне оскарження визначений статтею 354 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно із пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

В свою чергу, згідно із п. 13 ч. 1 розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, при визначенні строку на апеляційне оскарження Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року необхідно керуватися статтею 297 ЦПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Подавши 15.12.2017 апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року Львівська міська рада пропустила строк на апеляційне оскарження, який просить поновити виходячи з наведених вище обставин.

Скасовуючи постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року, касаційний суд зазначив, що на Львівську міську раду, як на орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження, однак апеляційний суд цього не врахував при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19) зазначено, що: «враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Верховний суд зазначив, що незважаючи на те, що ЦПК України у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги не передбачає такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, яка була передбачена абзацом третім статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), однак право Львівської міської ради на апеляційне оскарження припинилося після спливу одного року з моменту оголошення оскарженого судового рішення суду першої інстанції (18 грудня 2008 року), тому подальша зміна процесуального законодавства не може свідчити про відновлення права Львівської міської ради на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене та слідуючи положенням абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобов`язаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Враховуючи вказівки касаційного суду у цій справі та правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, оскільки річний строк для апеляційного оскарження рішення суду, визначений для органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 297 ЦПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), був присічним і поновленню не підлягав.

Таки чином, у відкритті апеляційного провадження по апеляційній скарзі Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 358, 368 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2008 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати апелянту.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.В. Ніткевич