Справа № 583/1446/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Охтирка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Охтирська міська рада Сумської області в особі Служби у справах дітей Охтирської міської ради про зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів, визнання права власності та права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами,-

з участю позивача він-же

законний представник неповнолітнього

позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідачки ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

29.05.2020 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Від спільного проживання мають двох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17.10.2019 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, відповідачка зібрала речі та виїхала з квартири позивача разом із дочкою ОСОБА_6 , а син ОСОБА_2 залишився проживати з ним, а також знаходиться на повному його утриманні.

16.09.2019 року за заявою відповідачки ОСОБА_3 Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку від доходу боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.01.2020 року від державного виконавця йому стало відомо, що за ним мається борг по сплаті аліментів згідно судового наказу від 16.09.2019 року, так як його син ОСОБА_2 проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні, він 24.02.2020 року звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу. Однак, 15.04.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області в задоволенні його заяви було відмовлено. Посилаючись на викладене просить зменшити розмір аліментів визначених на підставі судового наказу виданого 16.09.2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області по цивільній справі №583/3931/19 з 1/3 частини на ј частину заробітку доходу боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини заробітку доходу боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_2 право власності та право самостійно одержати та розпорядитися аліментами стягнутими на користь ОСОБА_3 на його утримання на підставі судового наказу виданого 16.09.2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області по цивільній справі №№583/3931/19.

Процесуальні дії та аргументи учасників справи.

06.05.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні, призначено до розгляду без виклику сторін. Крім цього, відповідачці встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 17).

12.05.2020 року третьою особою Охтирською міською радою Сумської області отримано ухвалу про відкриття провадження копію позовної заяви та додані документи про що в справі мається письмове повідомлення (а.с. 20), пояснень щодо позову третьою особою не подано.

Короткий зміст відзиву відповідачки.

27.05.2020 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 23), в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі та зазначила, що їх спільний син ОСОБА_2 проживає, як з позивачем, так і з нею. Утримується він також за їх спільні кошти. Вказану обставину ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні під час розгляду заяви позивача про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Крім того, вона купує йому одяг та надає при необхідності кошти. Натомість, позивач почав утримувати сина після того, як дізнався про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів. На даний час позивач рідше відпускає сина до неї, проте вона продовжує витрачати кошти на його утримання. За останні дев`ять місяців позивачем не сплачуються аліменти, рішення суду він не виконує, в зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

02.06.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що після розірвання шлюбу відповідачка з дочкою переїхала проживати за іншою адресою разом зі своїм співмешканцем, а їх спільний син залишився проживати з позивачем і повністю утримується батьком, сину виповнилося 16 років і він самостійно визначився з місцем проживання. Просив критично оцінити доводи відповідачки, також заявив клопотання викликати в судове засідання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і призначити судовий розгляд з повідомленням сторін (а.с.24-28).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків відмовлено, справу призначено до розгляду на 06.07.2020 року з повідомленням сторін (а. с. 29).

Аргументи сторін.

Позивач він-же законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, так як ОСОБА_2 проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, а дочка проживає з матір`ю, тому на її утримання він сплачує аліменти відповідачці.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав позов та суду пояснив, що ОСОБА_2 весь час проживав з матір`ю, відповідачкою ОСОБА_3 , але за тиждень до подачі позову до суду позивач почав купувати речі сину, однак син перебуває на утриманні відповідачки, вона готує йому їжу, слідкує за чистотою одягу, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, про що в справі мається розписка (а. с. 32).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 02.09. 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, актовий запис №03, що підтверджується копію свідоцтва про одруження вданого виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Охтирського району, Сумської області серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , в свідоцтві про народження яких батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 7-8).

17.10.2019 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 9).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2020 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Однак, вказана ухвала не містить відомостей про набрання законної сили. Вказаною ухвалою суду залишено в силі судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.09. 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку від доходу боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення від дати звернення з заявою з 11.09.2019 року.

Отже, згідно вказаного судового наказу від 16.09.2019 року, який є чинним, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на двох дітей та, як зазначив у суді ОСОБА_1 , про це також підтвердив представник відповідачки, за вказаним виконавчим документом зі сплати аліментів у ОСОБА_1 мається заборгованість зі сплати аліментів.

Мотиви суду.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ч. 1, 5 ст. 183 СК України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218грн.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7 і 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з батьком, знаходиться на його утриманні, відповідачка є фізично здоровою, має на утриманні неповнолітню дочку. Вказані обставини відповідачкою в установленому законом порядку не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такий розмір буде необхідним і достатнім для утримання ОСОБА_2 та не порушуватиме балансу інтересів обох сторін.

Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням свого матеріального становища, зміною у сімейному стані, платник аліментів може подати до суду позов про зменшення розміру аліментів.

В ст. 129 Конституції України гарантована реалізація принципу змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи приведені правові норми та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів на підтвердження об`єктивного існування підстав, визначених чинним законодавством для зміни розміру стягнення аліментів.

Ретельно перевіривши надані позивачем докази, суд не встановив в даному випадку змін у майновому стані позивача в сторону погіршення або поліпшення, а так само не встановлено погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Як вказує позивач в позові та не заперечує відповідачка у своєму відзиві, він має заборгованість зі сплати аліментів на двох дітей за вищевказаним виконавчим документом, а зверненням до суду з вказаним позовом щодо зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 має на меті уникнути сплати заборгованості по аліментам на користь відповідачки. Законних підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів судом не встановлено.

Як вказує позивач у позовній заяві, підставою для зменшення розміру аліментів є зміни сімейного стану, як платника аліментів так і стягувача, однак у підтвердження вказаних доводів позивачем не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів того, що після стягнення аліментів на двох дітей його сімейний стан змінився, інших утриманців він не має, інших належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів у підтвердження погіршення свого матеріального стану позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 проживає з ним, а тому перебуває на його повному утриманні в зв`язку з чим він просить змінити розмір стягуваних аліментів, для суду є непереконливими аргументами для зменшення розміру стягуваних аліментів. Як зазначили сторони в суді, про це також зазначено у відзиві відповідачки, син проживає з батьком та кілька разів на тиждень з матір`ю, кожен з батьків дає йому гроші на особисті потреби, на даний час позивач інших утриманців не має, та не надав доказів про те, що саме такий розмір аліментів для нього є надмірним, в той час як законодавець визначив розмір аліментів у даному випадку на двох дітей 1/3 частина від усіх видів заробітку.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 витрачає отримані аліменти неналежно, суд не приймає в даному випадку до уваги, оскільки, дане питання регулюється ст. 186 СК України та не впливає на вирішення вказаного позову, так як позивачем у цій частині не надано суду належних, достовірних, переконливих доказів.

Таким чином, нормами СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тобто нецільового витрачання аліментів.

Законних підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів суд не вбачає.При цьому наданий позивачем акт від 25. 10. 2019 року затверджений директором ПП «СІБ» ОСОБА_14 про те, що в квартирі АДРЕСА_1 фактично ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не проживають для суду не є переконливим доказом для зменшення розміру аліментів, оскільки вказаний акт складений станом на 25.10.2019 року, а позивач звернувся до суду з вказаним позовом 29.04. 2020 року, вказаний акт суд оцінює критично, так як відповідачка у відзиві вказує, що син проживає, як з нею так і з батьком та знаходиться на її утриманні та утриманні позивача, вказані обставини позивачем не спростовані належними та допустимими доказами.

Інших доказів суду не надано.

Разом з тим, вирішуючи позов неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання за ним права власності та права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами, стягнутими на користь ОСОБА_3 на його утримання на підставі судового наказу від 16.09.2019 року, суд зазначає, що вказана позовна вимога є необґрунтованою, оскільки, законодавець передбачив стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь одного з батьків (стягувача) до досягнення дитиною повноліття, що регламентовано ст. 180, ст.181 СК україни, а також полоденнями ст.47 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що така позовна вимога є некоректною та не відповідає такий спосіб захисту інтересам самої дитини, оскільки аліменти не сплачені матері самим платником, тобто ОСОБА_1 , про що сторони підтвердили в суді, а також це підтверджується матеріалами справи, належних та допустимих доказів про сплату ним аліментів суду не надано. Рішення суду повинно бути з чітким, конкретним змістом та зрозумілим для тих осіб, які будуть його виконувати, а також рішення суду не може бути ухвалено на майбутнє.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів та визнання за ОСОБА_2 права власності та права самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами, слід відмовити, оскільки позивачами не доведено існування обставин, які ними наведені у позові. Зокрема, у справі відсутні докази того, що матеріальний стан платника аліментів змінився, тобто погіршився, і він позбавлений можливості сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Крім того, позивач, є працездатною особою, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, крім його двох дітей, на утримання яких стягнуто аліменти, матеріали справи не містять, а твердження ОСОБА_1 про те, що його син ОСОБА_2 проживає з ним та перебуває на його утриманні, суд вважає, не є підставою для зменшення розміру аліментів у визначеному розмірі з вищевикладених підстав.

Разом з тим, суд зазначає, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає можливим стягувати аліменти на утримання однієї дитини, а саме сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь батька, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, в розмірі 1/6 частини, з урахуванням того, що на її утриманні перебуває двоє дітей.

При цьому позивач не позбавлений можливості вирішити питання щодо стягуваних аліментів з нього на утримання сина на користь позивачки як у відповідності до положень ст. 181 СК України, зокрема ч. 1 цієї статті або в інший визначений законом спосіб, після сплати заборгованості по аліментам на утримання сина на користь матері дитини.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини заробітку доходу відповідачки, в іншій частині суду не надано належних, допустимих, достовірних, переконливих, а також достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в решті позовних вимог позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, оскільки при подачі до суду позивачами не сплачено судовий збір, а ОСОБА_2 є неповнолітнім, позов задоволено частково, а тому з відповідачки ОСОБА_3 необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави, а з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі по 840, 80 грн. за кожну позовну вимогу, тобто всього 1681, 60 грн. судового збору на користь держави.

У зв`язку з великим судовим навантаженням повний текст рішення виготовлено 14.07.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Пологи, Охтирського району, Сумської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 квітня 2020 року.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Пологи, Охтирського району, Сумської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. Пологи, Охтирського району, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1681, 60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 14.07.2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О. Ярошенко