РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту,-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного в рамках ВП №50095811 (постанови від 02.03.2016 року та 21.10.2016) автомобіль: RANGE ROVER 4.4, чорний, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; та припинити розшук, оголошений в рамках ВП №50095811 вказаного автомобілю.
Позивач зловживає своїми правами, свідомо відмовляючи виконавцю у реалізації предмету застави, для того щоб збільшити заборгованість та реалізувати предмет застави без інших кредиторів. В разі перевищення суми продажу над сумою заборгованості, різниця повертається заставодавцю-боржнику. Запобігти порушення прав усіх кредиторів можливо тільки в разі реалізації майна боржника в рамках виконавчого провадження. В разі продажу майна боржника в рамках виконавчого провадження вимоги заставного кредитора задовольняються в першу чергу. В позовній заяві позивач не обгрунтовує, чому саме він не має бажання реалізовувати предмет застави в рамках виконавчого провадження. Щодо оцінки, яка надана позивачу до суду, то вона складена з порушеннями, а саме не зазначено замовника, а також занижена вартість. З матеріалів виконавчого провадження, не вбачається дійсний фінансовий стан боржника, відсутня декларація про доходи, виконавцем не отримана інформація щодо всіх доходів боржника, не вжито в повному обсязі всіх заходів виконавчого провадження. А тому, зняття арешту позбавить виконавця виконати рішення суду шляхом звернення стягнення на майно боржника і надасть можливість боржнику вільно розпорядитись майном у випадку зняття заставного обтяження. Окрім того, позивачу був переданий спірний автомобіль на відповідальне зберігання з правом користування, а також припинено розшук, тобто позивач вільно розпоряджається, експлуатує, погіршуючи стан автомобілю.
Представник позивача адвокат Стець М.Л. в судовому засіданні позовні вимоги в частині звільнення з під арешту спірного автомобілю підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, а в частині позовних вимог про припинення розшуку просив суд не розглядати.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних в справі матеріалів, позовні вимоги визнали в повному обсязі, та проти їх задоволення не заперечували (а.с. 84-87).
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Хоміч А.А. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, що викладені в поданому відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.
12.06.2019 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Сенаторову В.М.
Ухвалою судді від 25.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження по даній цивільній справі.
Ухвалою суду від 18.10.2019 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.
08.04.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи у зв`язку зі звільненням з посади судді Сенаторова В.М., справу розподілено судді Зуб Г.А.
Ухвалою судді від 14.04.2020 року справу прийнято до провадження судді, та призначено судове засідання.
В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань за договором позики, 11.06.2014 року між позивачем, та відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір застави, що був посвідчений ПН ХМНО Руденко О.Є. за реєстр. №1138, відповідно до умов якого останні передали у заставу заставодержателю належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль марки RANGE ROVER 4.4, чорний, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить заставодавцям згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків 22.03.2011 року.
Повний текст вказаного договору застави стороною позивача до суду надано не було.
Договором №2 від 31.03.2015 року про внесення змін до договору застави, посвідченого Руденко О.Є., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, 11.06.2014р. за реєстр. №1138 внесені зміни щодо строку виконання зобов`язання за договором позики, а саме до 01.12.2015 року. (а.с. 10-11).
Судом встановлено, що автомобіль RANGE ROVER 4.4, чорний, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків 22.03.2011 року. Відповідно до надано звіту про оцінку майна складеного 23.04.2019 року, вартість спірного автомобілю складає 374920 грн.
На підставі договору застави приватне обтяження на спірний транспортний засіб було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.12.2014 за №14700978, та діяла по 23.12.2019, що підтверджується витягом від 19.04.2019.
Вказана заборгованість за вказаним виконавчим документом на даний час залишається не погашеною.
З метою виконання виконавчого документа державним виконавцем також винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 березня 2016 року, в тому числі спірного автомобілю, про припинення розшуку майна боржника від 21.10.2016 року, про розшук майна боржника від 28.08.2017 року, про припинення розшуку майна боржника від 03.07.2019 року тощо, складено акт огляду та тимчасового затримання спірного транспортного засобу від 01.04.2018 року.
Судом встановлено, що на даний час спірний автомобіль переданий на відповідальне зберігання позивачу.
Вимоги в частині позову про припинення розшуку спірного автомобілю суд не розглядає у зв`язку з відмовою представника позивача від їх розгляду судом.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.
За змістом п. 11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Доказів порушення позичальником умов договору позики матеріали справи не містять, як і доказів звернення позивача до суду до позичальника з відповідним позовом.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.04.2019 року, встановлений термін дії обтяження (застави) спірного автомобілю 23.12.2019 року. Доказів продовження терміну дії реєстрації приватного обтяження у вигляді застави рухомого майна матеріали справи також не містять.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенню позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 3,4, 11, 12, 13, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_5 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_6 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 .

Третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26 , .

Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2020 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ