Справа № 182/3070/20
Провадження № 2/0182/1781/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.07.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживання однією родиною, визнання права на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією родиною, визнання права на спадщину за законом, посилаючись на наступне.

З 2003 року вона вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 . Вони стали з ним співмешкати в садибі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, стежили за житловим будинком, вона прала білизну, прибирала, готувала їжу для обох, чоловік стежив за городом та подвір`ям, віддавав їй свою пенсію. Вона також отримувала заробітну плату, яка була часткою їх спільного бюджету. За спільні кошти вони робили необхідні покупки для родини. За адресою своєї реєстрації її чоловік не проживав, що підтверджується довідкою з гуртожитку. Під час спільного проживання вони з ОСОБА_2 купили автомобіль «Daewoo Sens» зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який зареєстрували в Нікопольському МРЕВ ДАЇ на чоловіка як голову родини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіту не склав. До нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті чоловіка ніхто, крім неї, не звернувся. Однак, в зв`язку з недоведеністю родинних відносин між нею та чоловіком, у видачі свідоцтва їй було відмовлено. Через це звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала, просила винести рішення, згідно вимог чинного законодавства (а.с.64).

Вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, з 2003 року позивачка по справі вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 . Вони стали разом співмешкати в садибі позивачки по справі АДРЕСА_1 (а.с.14), де вели спільне господарство, мали спільний бюджет, стежили за житловим будинком тощо, за спільні кошти робили необхідні покупки для родини. За адресою своєї реєстрації ОСОБА_2 не проживав, що підтверджується довідкою з гуртожитку (а.с.8). Під час спільного проживання позивачка з ОСОБА_2 купили автомобіль «Daewoo Sens» зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який зареєстрували в Нікопольському МРЕВ ДАЇ на ОСОБА_2 як голову родини (а.с.15). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.17). За життя спадкодавець не розпорядився належним йому майном, заповіту не склав. До нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті чоловіка ніхто, крім позивачки по справі (а.с.39), не звернувся (а.с.35-57). Однак, в зв`язку з недоведеністю родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.57).

Факт сумісного проживання позивачки та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона - найкраща подруга позивачки з 1990 року та сусідка з 2002-2003 років. Вона проживала з батьками поруч з позивачкою, а коли вийшла заміж, переїхала. Після смерті батьків повернулась в спадковий будинок в 2002 - 2003 роках (точно не пам`ятає) і тепер проживає по сусідству. ОСОБА_5 знала дуже добре. Вони з ОСОБА_6 проживали як чоловік та дружина в ОСОБА_7 будинку, але не були розписані. Вони дружили сім`ями, святкували разом свята, ходили один до одного в гості. Стверджує абсолютно впевнено, що позивачка та ОСОБА_8 були чоловіком та дружиною. Знає, що разом вони купили й Ланос, бо багато разів їх підвозили. Знає, що ОСОБА_2 родом із ОСОБА_9 . Ніколи не чула, щоб хтось претендував на спадщину ОСОБА_2 , крім ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивачка - його сусідка. Вони з ОСОБА_10 товаришували, часто збирались сім`ями. Напевне стверджує, що позивачка та ОСОБА_2 були чоловіком та дружиною. Вони все робили разом, вели спільне господарство. Спочатку в них були «жигулі», а потім їх продали і купили «Ланос». ОСОБА_6 з ОСОБА_2 жили разом з 2002-2003 року (точно не пам`ятає). ОСОБА_11 ОСОБА_12 теж ОСОБА_6 .

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2-5, 9, 10, 12, 13, 15, 81, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 однією родиною з ОСОБА_2 з 2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Daewoo Sens» зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та невиплачену пенсію в розмірі 4 200 грн. в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал