Єдиний унікальний номер справи 691/1009/19
Провадження №22-ц/824/5906/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки,обґрунтовуючи його наступним:

Під час перебування позивача у шлюбі з відповідачем, останній уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір на купівлю автомобіля. Поручителем за кредитом виступила позивач. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань, рішенням апеляційного суду Черкаської області з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитом. Оскільки відповідач ухилявся від виконання рішення суду, позивач як солідарний боржник самостійно сплатила борг банку, після чого набула права в зворотньому порядку повернути свої сплачені кошти.

РішеннямФастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає рішення суду незаконним з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Вказала, що застосована судом підстава для відмови в задоволенні позову не ґрунтується на нормах закону. За таких умов оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що сплата позивачем боргу перед банком була здійснена на виконання рішення суду а не у зв`язку з правовідносинами поруки. За таких умов з точки зору суду першої інстанції підстави для застосування положень ст.556 ЦК України в даному випадку відсутні.

З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2011 року з ОСОБА_2 як боржника за кредитним договором від 30.09.2005 р. та ОСОБА_1 як поручителя в солідарному порядку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитом у розмірі 72256,55 грн. При цьому стягнення коштів в судовому порядку жодним чином не змінює характер та вид правовідносин, які стали підставою для стягнення таких коштів, оскільки покладення на ОСОБА_1 солідарного обов`язку разом зі ОСОБА_2 відбулося саме на підставі та на виконання умов договору поруки, що прямо вбачається з тексту вищезгаданого рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.04.2011 року. Порядок виконання обов`язку (добровільно чи примусово) жодним чином не змінює ту обставину, що погашення кредитної заборгованості позивачем по цій справі було здійснено саме на виконання зобов`язань поручителя за кредитора, який таке зобов`язання в повному обсязі не виконував.

Правовідносини між поручителем, який виконав зобов`язання, та боржником врегульовані положеннями ст. 556 ЦК України, відповідно до ч.2 якої до поручителя, який виконав забезпечене порукою зобов`язання переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 30.09.2005 року в розмірі 64 668,02 грн. При цьому відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26.12.2008 року в ході розподілу спільного майна подружжя ОСОБА_2 було присуджено автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , та покладено на нього зобов`язання щодо погашення отриманих кредитів, в томі числі і того, що був укладений з ВАТ КБ «Надра» 30.09.2005 року.

Зважаючи на викладене, у позивача після виконання зобов`язань перед банком виникло право вимоги до кредитора - відповідача у даній справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.06.2018 року у справі №711/4500/16-ц, а у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких умов позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. В той же час суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, що призвело до невірного вирішення даної справи по суті спору.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення про задоволення позову.

Оскільки обидві сторони по справі є такими, що звільненні від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 64 668 (шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 02 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько