Справа №:755/4983/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна прикордонна служба України про підтвердження факту відсутності заборгованості за кредитним договором та наявності особистого права фізичної особи на перетинання кордону України згідно чинного законодавства,

в с т а н о в и в:

02 березня 2020 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу про підсудність заяви ОСОБА_1 про підтвердження факту відсутності заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк» та підтвердження наявності права перетинати кордон України згідно чинного законодавства визначено Дніпровському районному суду міста Києва.

02 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддя цивільну справу №755/632/20 за заявою ОСОБА_1 про підтвердження факту відсутності заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк» та підтвердження наявності права перетинати кордон України згідно чинного законодавства, передано в провадження судді Дніпровського районного суду міста Києва Астаховій О.О.

06 квітня 2020 року суддею Дніпровського районного суду міста Києва Астаховою О.О. постановлено ухвалу про залишення без руху заяви ОСОБА_1 про підтвердження факту відсутності заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк» та підтвердження наявності права перетинати кордон України згідно чинного законодавства, та визначено строк для усунення визначених ухвалою суду недоліків.

14 травня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, на виконання ухвали суду від 06 квітня 2020 року заявником долучено додаткові докази стосовно відносин, які виникли між ОСОБА_1 та ПАТ «ПриватБанк», а також інших обставин, які пов`язанні з існуючими обмеженнями особистого права заявника на перетинання кордону України.

21 травня 2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя цивільну справу №755/632/20 за заявою ОСОБА_1 про підтвердження факту відсутності заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк» та підтвердження наявності права перетинати кордон України згідно чинного законодавства, передано в провадження судді Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

За нормою частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить підтвердити факт відсутності у заявника заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк», яка погашена заявником, як боржником в процедурі виконавчого провадження, під час примусового виконання виконавчого листа №2-1685, виданого Євпаторійським міським судом АРК 15 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором у розмірі 6657 грн. 91 коп.

Разом з тим, встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючи законодавством не передбаченого іншого порядку їх встановлення, однак виходячи з положень п. 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може звернутись до суду з вимогою припинення правовідношення, а саме правовідносин за кредитним договором, у позовному провадженні.

Відповідно до заявлених вимог, заявник ОСОБА_1 просить підтвердити наявність її особистого права перетинати кордон України згідно чинного законодавства.

Як убачається з долучених до заяви доказів, 02 листопада 2011 року Євпаторійським міським судом Автономної Республіки Крим постановлено ухвалу про задоволення подання в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Євпаторійського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за територію України.

Обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за територію України до виконання нею встановлених рішенням Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 липня 2011 року зобов`язань зі сплати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 6657 грн. 91 коп.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала суду про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця (ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до ч.5 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі ухвали суду про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України або винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону уповноважений орган Державної прикордонної служби України вилучає (знімає з контролю) бази даних інформацію про встановлення тимчасового обмеження та про особу, щодо якої діяло тимчасове обмеження.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 заявлено вимоги про підтвердження факту відсутності заборгованості за кредитним договором та наявності особистого права фізичної особи на перетинання кордону України згідно чинного законодавства, які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право в частині доведення обставин припинення договірних відносин за кредитним договором, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову, в той же час скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, який застосований судом шляхом постановлення відповідної ухвали, розглядається з дотримання порядку визначеному ч.5 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України , що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 статті 315, статями 259-260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна прикордонна служба України про підтвердження факту відсутності заборгованості за кредитним договором та наявності особистого права фізичної особи на перетинання кордону України згідно чинного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я