Постанова

Іменем України

02 липня 2020 року

м. Київ

справа № 688/3712/19

провадження № 61-6211св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля»,

треті особи: Корчицька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» (далі - ТОВ «Лотівка Еліт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля» (далі - ТОВ «Єлисейські поля»), треті особи: Корчицька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування записів про право.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Лотівка Еліт» просило визнати недійсним договір оренди землі, що укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Єлисейські поля», площею 1,1835 га з кадастровим номером :04:023:0040; визнати недійсним договір оренди землі, що укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Єлисейські поля», площею 1,198 га з кадастровим номером :04:023:0140; скасувати записи про право (у державному реєстрі прав) від 25 березня 2019 року № 30996081 та № 30999274, здійснених державним реєстратором прав Корчицької сільської ради Шепетівського району на підставі вищевказаних договорів оренди землі.

У грудні 2019 року ТОВ «Єлисейські поля» подало до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

У січні 2020 року ТОВ «Лотівка Еліт» подало до суду заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі у зв`язку із достроковим розірванням договорів оренди земельних ділянок, що стало підставою для скасування відповідачами права оренди земельних ділянок за ТОВ «Єлисейські поля».

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня

2020 року прийнято відмову ТОВ «Лотівка Еліт» від позовних вимог до ОСОБА_1 , ТОВ «Єлисейські поля», треті особи: Корчицька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування запису про право. Провадження у справі закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ «Єлисейські поля» на користь ТОВ «Лотівка Еліт» по 3 842,00 грн судового збору та по 4 515,75 грн витрат на професійну правничу допомогу з кожного.

Ухвала мотивована тим, що оскільки спірні договори оренди землі розірвано відповідачами у добровільному порядку та внесені відповідні записи про припинення речових прав, то наявні підстави для задоволення заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції у частині прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядалася.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Єлисейські поля» задоволено. Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2020 року у частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.

Повернуто ТОВ «Лотівка Еліт» з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 3 842,00 грн. У задоволенні заяви

ТОВ «Лотівка Еліт» про відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги відмовлено.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що дострокове розірвання відповідачами договорів оренди та внесення відповідних записів до реєстру про припинення речового права ТОВ «Єлисейські поля» на спірні земельні ділянки, не може бути розцінено як задоволення відповідачами позовних вимог позивача про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними після їх пред`явлення, тому відсутні підстави для покладення на відповідачів обов`язку відшкодування на користь позивача понесені ним судові витрати.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У квітні 2020 року ТОВ «Лотівка Еліт» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про те, що укладення додаткових угод до спірних договорів оренди земельних ділянок, на підставі яких достроково розірвані договори оренди, про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення речових прав, є ніщо інше, як задоволення позовних вимог, шляхом їх добровільного виконання, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі.

У травні 2020 року від ТОВ «Єлисейські поля» надійшли відзиви на касаційну скаргу ТОВ «Лотівка Еліт».

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що ТОВ «Лотівка Еліт» відмовилося від позову до початку розгляду справи по суті, а добровільне розірвання відповідачами оспорюваних договорів не є тотожним за змістом та наслідками з тими, що настають унаслідок визнання договору недійсними, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу,судового збору та повернення на користь позивача з державного бюджету України лише 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що досягнення відповідачами згоди про розірвання договору, після пред`явлення позову про визнання цього договору недійсним, не є добровільним задоволенням вимог позивача відповідачами, а тому відсутні підстави для покладення обов`язку на сторону відповідача по відшкодування усіх витрат, понесених позивачем у справі відповідно до положень частини третьої статті 142 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про те, що укладення додаткових угод до спірних договорів оренди земельних ділянок, якими достроково розірвані договори оренди, про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення речових прав, є ніщо інше, як задоволення позовних вимог, шляхом їх добровільного виконання, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, є безпідставними, оскільки факт розірвання оспорюваних договорів між відповідачами не може тлумачитись як задоволення позову одним із відповідачів чи двома відповідачами та такі дії у цьому випадку не можна ототожнювати з визнанням позову, а отже, і відсутні підстави для відшкодування судових витрат за рахунок відповідачів.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18) про те, що відповідно до положень цивільного та господарського законодавства розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги, оскільки правильне застосовування норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик