Єд. унік. № 243/1678/17
Провадження № 2/243/1504/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

учасники справи: не з`явились,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 28.02.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 22.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 64748,62 грн., яка складається з наступного: 7333,98 грн. заборгованість за кредитом; 50855,18 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3059,46 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 64748,62 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

2.10.06.2020 р. представником відповідача надані заперечення на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнають. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 76000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Номер карткового рахунку позивач в позовній заяві не зазначає, як і не зазначає строк дії картки. Також позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank/ua/terms/pages складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Будь-яких інших документів, окрім заяви, в тому числі «Умов та правил надання банківських послуг» вона не підписувала, жодних повідомлень про зміну умов кредитування не отримувала, тому безпідставним є посилання позивача на ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вважає, що Умови та правила банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» не можна вважати складовими частинами укладеного між відповідачем та позивачем кредитного договору і безпідставними є посилання позивача на п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4, п.2.1.1.12.6,1.1.3.2.3., п.2.1.1.12.9, п.1.1.3.2.2., п.2.1.1.12.11 Договору та заявлені вимоги про сплату процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, а саме про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту 7333,98 грн., по процентам (процентна складова) 3059,46 грн. є незаконними і не підлягають задоволенню.

Саме така позиція Верховного суду України викладена у постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16ц15) та постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 року (№ 342/180/17-ц, провадження № 14-131цс19).

Крім того, вважає, що позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності і тому є підстави застосувати позовну давність та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

3.06.02.2020 р. представником позивача надано відповідь на заперечення, зі змісту якої вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився з та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Банк забезпечив позичальнику повний доступ до карткового рахунку різними можливими шляхами. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

На заперечення представника відповідача в частині зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

На підставі заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку відповідач отримав, та мобільний телефон, який він вказав.

Посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 вважає недоречною з огляду на наступне.

В зазначеній постанові ВСУ вказав: «Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника».

Однак, в даній справі позивач надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними умовами та правилами банківських послуг та наказ Банку від 06.03.2010 року, яким були затверджені зазначені Умови та правила надання банківських послуг.

В судовій справі позивачем надається наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу, що підтверджує строк дії кредитних карток та їх цільове призначення; виписка по картковому рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Відповідач користувалась карткою у торгових мережах, знімала готівку у банкоматах, здійснювала поповнення кредитного рахунку.

Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість в сумі 64748,62 грн., яка складається з наступного: 7333,98 грн. заборгованість за кредитом; 50855,18 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3059,46 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 64748,62 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Стосовної дії договору та кредитної картки необхідно звернути увагу, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Картка діє до останнього дня вказаного місяця, отже строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2016 року. Так, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані.

Позивач вважає, що строк позовної давності на час звернення до суду не сплинув. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 26.02.2017 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором. На даний час відповідач свої зобов`язання не виконує, просить задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4.Представник позивача Лещенко Д.Ю., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 9589-К-О від 10.11.2017 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

5.Представник відповідача адвокат Винник З.Г. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без відповідача ОСОБА_1 , зазначила, що просить врахувати подані заперечення.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

6.Ухвалою суду від 29.04.2020 р. заочне рішення по справі скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

7. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала з позивачем кредитний договір № б/н від 22.12.2011 року, отримала кредитну картку Універсальна юридичної особи публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, з бажаним кредитним лімітом 7600,00 грн. (а.с.7-32).

8. Розмір заборгованості згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 31.07.2017 року складається з наступного: 7333,98 грн. заборгованість за кредитом; 50855,18 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3059,46 грн. штраф (процентна складова).

9.Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитного договору, суду була надана банківська виписка, яка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 р. № 578/5.

Так, згідно наданої позивачем виписки з 01.12.2011 р. по 11.06.2020 р. ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами банку за карткою № НОМЕР_1 за період з 23.08.2012 р. по 29.02.2020 р. всього приход коштів 8,250.19 грн., всього расход 806,618.32 грн., залишок коштів після операцій складає -798,368.13 грн.

Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк ОСОБА_1 згідно кредитного договору отримала картку № НОМЕР_1 , яка має термін дії до останнього дня квітня 2016 року.

З банківської виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість і знову користувався кредитними коштами. Відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

10. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 27.03.2017 р. з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ Приватбанк за кредитним договором від 22.12.2011 р. у сумі 64748,62 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. (а.с.45-46).

11.27.02.2020 р. головним державним виконавцем Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального МУЮ була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.58).

V. Оцінка Суду.

12. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

13. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

14.Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

15.Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

16.У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

17.Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

18.Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

19.За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

20.Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 22.12.2011 року процентна ставка не зазначена. У цій заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

21.Позивач у позовних вимогах окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просить також стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.12.2011 р. посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

22.На думку суду, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ ПриватБанк в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 березня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

23.Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

24.Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

На думку суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ ПриватБанк 50855,18 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 3059,46 - штрафу (процентна складова) за порушення умов договору у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві від 22.12.2011 року, оскільки Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

25.Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

26. Під час судового розгляду встановлено, що після підписання анкети 22.12.2011 р. з зазначенням бажаного кредитного ліміту у 7600,00 грн. ОСОБА_1 , 01.04.1965 р. було встановлено кредитний ліміт у сумі 7600,00 грн. В той же час судом враховується, що згідно наданих позивачем відомостей між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір б/н, за яким було видано кредитну картку номер НОМЕР_1 , яка має термін дії до останнього дня квітня 2016 року.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів: кредитного ліміту, в сумі 7333,98 грн. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

27. Положенням ст.267 ЦПК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем до винесення судом рішення зроблено заяву про застосування позовної давності. Оскільки строк дії кредитної картки, який відповідає строку виконання зобов`язання, встановлено до квітня 2016 року, тому саме з дати спливу цього строку має обчислюватися строк позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду 28.02.2017 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності, тому суд вважає доводи відповідача про пропуск строку позовної давності безпідставними.

28.Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки позивачем згідно договору б/н від 22.12.2011 р. було встановлено кредитний ліміт за кредитною карткою в сумі 7600,000 грн., суд приходить до переконання про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 7333,98 грн. (згідно розрахунку заборгованості). В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

29.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

30.Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1600,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути стягнутий судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у сумі 181,23 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 206, 259, 264-265, 267, 268 ЦПК України, 525-527, 554, 611, 629, 1054 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за договором № б/н від 22 грудня 2011 року станом на 31.01.2017 р. на загальну суму 7333 (сім тисяч триста тридцять три) грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7333,98 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 181 (сто вісімдесят одна) грн. 23 коп.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, початок перебігу такого строку з дня, наступного після закінчення карантину, встановленого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 09.07.2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв