Справа № 496/1297/19
Провадження № 2/496/162/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Величко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

вимоги позивача: про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки Daewoo Nubira реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, у розмірі ?31069 гривен 89 копійок. ?

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває з 28 лютого 2012 року по теперішній час в зареєстрованому шлюбі. На жаль, їх спільне сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження характерів та поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та виховання дітей. Отже, з червня 2018 року вони проживають окремо. 06.02.2018 року ними було набуто автомобіль марки «Daewoo Nubira», державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, яким користується відповідач. Враховуючи те, що спірний автомобіль було набуто під час шлюбу, то це є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно даних AUTO.RIA, станом на 25 лютого 2019 року середня вартість автомобіля марки «Daewoo Nubira», 1998 року випуску складає - 2300 доларів США., що відповідно еквівалентно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на 25 лютого 2019 року складає - 62139,79 грн. У зв`язку з наявністю між сторонами спору про поділ майна позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

3. Відповідач до суду відзив на позов не надав, однак надав заперечення на позовну заяву. У заперечені вказує, що з позивачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2012 року актовий запис № 1, що зареєстрований Виконавчим комітетом Холоднобалківської сільської ради. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того за спільною їх згодою з позивачкою він був зареєстрований як фізична особа підприємець. Однак усі справи що стосується підприємницькій діяльності здійснювала позивачка як його представник. У зв`язку з тим, що спільне наше життя як подружжя не вдалося з початку 2018 року між ними припинилися шлюбні -сімейні стосунки і вони стали проживати окремо. Відповідно він залишився без джерела до існування. У позовній заяві позивач зазначає, що їх спільною власністю подружжя є автомобіль марки «Daewoo Nubira» 1998 р. виготовлення державний номер НОМЕР_2 . Спірний автомобіль було придбано на його ім`я однак, за кошти його батька. Враховуючи об`єктивні обставини, а саме відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року справа № 520/18447/18 з нього стягнено аліменти на користь позивача на утримання дітей у твердій сумі у розмірі 4000 гривень на двох дітей. Однак із за відсутністю постійного джерела існування та інших незалежних від нього обставин на даний час у нього існує заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2019 року в сумі 40000,00 гривень. Тому відповідач вважає за доцільним при вирішенні питання про поділ спільного майна подружжя визнати право власності на спірний автомобіль «Daewoo Nubira» 1998 р. виготовлення державний номер НОМЕР_1 за позивачкою, а грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля як зазначає в позові позивачки в сумі 31069,89 гривень зарахувати в рахунок часткового погашення його заборгованості по аліментам на дітей.

4. У судовому засіданні позивач та її представник на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити.

5. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та не заперечував щодо його задоволення. Пояснив, що дійсно вартість автомобіля є такою, як зазначено позивачем, а саме 62139,80 грн.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 року, цивільну справу № 496/1297/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 10.04.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання.

8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 04.02.2020 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 03.07.2020 року на 12-00 годин.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в шлюбі, який зареєстровано 28 лютого 2012 року, Виконавчим комітетом Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 . (а.с. 7)

10. Під час перебування сторін у шлюбі ними було набуто (збудовано) спільне майно - автомобіль марки «Daewoo Nubira», державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску.

11. Відповідно до реєстраційної картки ТЗ , власником автомобіля «Daewoo Nubira», державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску є відповідач. (а.с. 20)

12. Згідно даних з Інтернет-мережі «AUTO.RIA», станом на 25 лютого 2019 року середня вартість автомобіля марки «Daewoo Nubira», 1998 року випуску складає - 2300 доларів США. (а.с. 4)

V. Оцінка Суду.

13. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

14. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

15. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

16. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

17. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

18. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

19. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

20. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

21. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

22. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

23. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

24. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

25. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

26. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

27. Крім того, у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

28. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

29. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

30. Судом в ході розгляду справи достеменно встановлено, що автомобіль марки «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, набутий подружжям за час шлюбу, а отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

31. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

32. Та обставина, що спірний транспортний засіб набутий подружжям за час шлюбу, визнаний відповідачем у судовому засіданні по суті справи, а тому не підлягає окремому доказуванню.

33. Враховуючи наведене, виходячи з того, що спірний транспортний засіб не може бути поділеним між сторонами в натурі, враховуючи той факт, що автомобіль фактично перебуває у користуванні лише у відповідача та відповідач визнав позовні вимоги суд, оцінивши докази, дійшов висновку проте, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки «Daewoo Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, у розмірі ?31069 гривен 89 копійок.??????

Керуючись ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 13, 76-81, 89, 95, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_6 ) грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки Daewoo Nubira реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, у розмірі ?31069 гривен 89 копійок.??????

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

5. Повний текст рішення складено 20 липня 2020 року.

Суддя О.П. Галич