Справа № 314/2676/20
Провадження № 2-з/314/27/2020
У Х В А Л А

"26" червня 2020 р. Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про забезпечення позову розподілена судді Кіяшко В.О.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши подану заяву, приходить до наступного.

В заяві про забезпечення позову зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де просить визнати за ним право власності на 1/2 об`єкту нерухомості, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи тим, що будинок придбаний за спільні кошти.

Спільний син сторін повідомив Позивачу, що Відповідач має намір продати будинок, розрахуватись із кредиторами та виїхати за кордон на постійне місце проживання до сестри.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову надано копію розписки про отримання грошових коштів відповідачем, зміст якої сформульовано тим, що ОСОБА_2 бере 02.09.2008 року в борг 125000,00 грн. на будівництво та ремонтні роботи спірного будинку у ОСОБА_1 строком на п`ять років.

Вирішуючи питання відносно забезпечення позову суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

З наданих позивачем в заяві про забезпечення позову доказів не надано доказів, що ОСОБА_2 володіє спірним будинком. Не встановлюючи обставин справи, здійснюючи оцінку доказів виключно в межах розгляду заяви про забезпечення позову суд приходить до висновку, при цьому посилання позивача на розписку про передачу грошових коштів, суд оцінює без встановлення фактів та обставин справи виключно, як обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову наступним:

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За визначенням ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Надана до заяви про забезпечення позову розписка за своїми ознаками (предметом правочину, змістом, сутністю правовідносин, визначених прав та обов`язків сторін) є договором позики за якою можуть виникати зобов`язання фінансового характеру щодо повернення грошових коштів відповідачем, та жодним чином не містить ознак набуття майнових прав відносно спірного об`єкту нерухомого майна, що не обґрунтовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не обґрунтовано вимоги щодо забезпечення позову відносно предмету позову, забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок та заборони його відчуження за відсутності обґрунтованих посилань на наявність ймовірного майнового права позивача на спірний об`єкт (з урахуванням стадії розгляду справи) на переконання суду не буде сприяти забезпеченню збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та може містити неприпустиме та свавільне втручання в майнові права відповідача відносно спірного об`єкту нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. О. Кіяшко

26.06.2020