Справа № 263/8942/17
Провадження № 8/263/1/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ у м. Маріуполі Головного Управління Держземагенства у Донецькій області, Маріупольська міська рада, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ у м. Маріуполі Головного Управління Держземагенства у Донецькій області, Маріупольська міська рада про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні майном, задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні майном - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно встановленого металевого контейнера за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи 3000 грн., послуг ПП «Пале» 900 грн., витрати за надання правової допомоги у сумі 9400 грн., а всього 14004,80 грн.

26.09.2019 року постановою Донецького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року залишено без змін.

27.11.2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року залишено без змін.

Судове рішення за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ у м. Маріуполі Головного Управління Держземагенства у Донецькій області, Маріупольська міська рада, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні майном набрало законної сили 26 вересня 2019 року.

26 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви зазначив, що під час перегляду рішення в апеляційному порядку, позивачами було надано копії рішення Маріупольської міської ради № 7/44-4393 від 05 вересня 2019 року про передачу їм у власність земельної ділянки площею 613 кв.м по АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, 04 жовтня 2019 року відповідач уклав з ФОП ОСОБА_4 договір № 01-01/10 по встановленню (відновленню) меж його земельної ділянки в натурі (на місцевості). 11 грудня 2019 року, згідно акту приймання-здачі виконаної роботи, відповідач отримав відповідну технічну документацію із землеустрою, з якої вбачається, що належний йому металевий контейнер, розташований у межах належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 та жодним чином не зачіпає приватизовану ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельну ділянку. Таким чином, у справі з`явились нові обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, але про них не знали та не могли знати відповідач та суд.

Відповідач та його представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали, просили задовольнити.

Позивачі надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності та просили відмовити у її задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на заяву. У зазначеному відзиві вказують, що під час розгляду справи, на підтвердження вимог позивачів, судом досліджено ряд доказів, на підставі яких судом встановлено, що відповідач самовільно зайняв та використовує земельні ділянки під розміщення контейнеру загальною площею 0,0015 га та під огорожу площею 0,0058 га. Також, відповідно до відповіді ПП «ПАЛЕ» від 29.08.2018 №208 судом встановлено, що на ділянці АДРЕСА_1 розміщено металевий контейнер, який фактично виходить за межі цієї земельної ділянки та займає площу 0,0003 га земельної ділянки АДРЕСА_1 . Жоден з цих доказів не був спростований відповідачем. Технічна документація із землеустрою, копію якої додав відповідач до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 24.12.2019, фактично є новим доказом, оскільки описує ті самі обставини, які вже були предметом розгляду справи № 263/8942/17. Відповідач в заяві не наводить обґрунтування того, чому відповідач не звернувся до того ж сертифікованого інженера-землевпорядника в період розгляду справи судом, щоб надати докази на підставі змагальності сторін, а також того, що вказані факти є саме нововиявленими обставинами. Відповідачем не подані докази недостовірності висновків експерта та ПП «ПАЛЕ» з наведенням законних підстав їх скасування. Крім того, відповідач зазначає, що до набрання спірним рішенням законної сили не знав та не міг знати про юридичне оформлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , позивачами. Проте, навіть у власній заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 24.12.2019 наводить факт, що під час апеляційного розгляду справи у судовому засіданні позивачами були надані копії рішень Маріупольської міської ради №7/44-4393 від 05.09.2019 про передачу їм у власність земельної ділянки площею 613 кв. м. по АДРЕСА_1 , а також копії витягів з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З тексту постанови Донецького апеляційного суду від 26.09.2019 по справі №263/8942/17 зрозуміло, що в судовому засіданні при перегляді рішення в апеляційному порядку був присутній представник відповідача. За таких обставин, відповідач не може стверджувати, що йому під час розгляду справи не була відома та обставина, що позивачам спірну земельну ділянку передано у власність, природньо, з наданням при цьому всіх необхідних документів: технічної документації, рішення міськради, документа про право власності (державного акту), які виготовлялися раніше та якими передбачені межі наданої у власність земельної ділянки. До речі, при їх встановленні відповідач не забажав брати участь у погодженні меж, хоча був запрошений належним чином. Таким чином, відповідач у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 24.12.2019 не навів жодного аргументу, чому він раніше не подав жодного висновку сертифікованого інженера-землевпорядника на підтвердження власних заперечень проти позову, та яким чином набуття позивачами права власності на спірну земельну ділянку змінюють обставини справи №263/8942/17. З урахуванням наведеного, просили відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши вимоги заяви та надані докази, приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

11 грудня 2019 року, на підставі договору з ФОП ОСОБА_4 № 01-01/10 від 04 жовтня 2019 року, згідно акту приймання-здачі виконаної роботи, відповідач ОСОБА_1 отримав технічну документацію із землеустрою, якою встановлено межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та згідно яких належний йому металевий контейнер розташований у межах зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.1981 року із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №15 від 25.05.98 року «Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили»: - як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд; - не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконані судом вимог ст.15 ЦПК.

Згідно пунктів 1, 3, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії" №69529/01 та рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" №2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви №62608/00 "Агротехсервіс проти України"; рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Надана відповідачем Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не була предметом дослідження судом першої інстанції під час розгляду справи, оскільки на момент ухвалення рішення у справі зазначеної документації не існувало. На час розгляду справи не були встановлені межі земельних ділянок, тобто обставини, на які посилається відповідач, не існували на час розгляду справи.

Крім цього, підставою для задоволення позовних вимог позивача став як факт самовільного встановлення відповідачем металевого контейнеру, який за своїми габаритами виходить за межі земельної ділянки, так і той факт, що зазначений контейнер завдає шкоду будинку позивачів. Таким чином, факт встановлення контейнеру за межами земельної ділянки, не був єдиною підставою для задоволення позовних вимог та його спростування не може вплинути на результат прийнятого судом рішення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не можуть вважатися такими з огляду на наведені норми законодавства, в зв`язку в чим у задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами слід відмовити через її необґрунтованість.

Керуючись ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ у м. Маріуполі Головного Управління Держземагенства у Донецькій області, Маріупольська міська рада, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Шатілова