Провадження № 2-з/761/546/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про припинення правовідносини за кредитним договором та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

в грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «дельта Банк» про припинення правовідносини за кредитним договором та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «дельта Банк» про припинення правовідносини за кредитним договором та зобов`язання вчинити дії визнано вважати неподаною та повернути позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.06.2020 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 07.07.2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.07.2020 року позивач подала заяву про забезпечення вказаного позову в якій просить суд накласти заборону всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які дії. Приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що позивач звернулась до суду з даним позовом і, враховуючи, що є всі підстави вважати, що квартира позивача, без її згоди може бути використана іпотекодержателем (відповідачем) для реалізації прав щодо звернення стягнення в порядку, визначеному пунктом 4.4.1 договору іпотеки, що у випадку настання будь - якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги, зокрема шляхом прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. При цьому, 30.09.2015 року у Державному реєстрі речових прав було внесено зміни до запису про іпотеку №11410623 щодо квартири та іпотеко держателем стало ПАТ «Дельта Банк».

Крім цього, зазначає, що положеннями іпотечного договору передбачено можливість задовольнити вимоги кредитора в позасудовому порядку шляхом оформлення права власності іпотеко держателем на іпотечне майно, тому вважає, що іпотекодержатель може скористатись можливістю набуття права власності на предмет іпотеки та відчужити квартиру третім особам.

Таким чином, заявник вважає, що квартира без згоди позивача може бути використана іпотекодержателем для реалізації прав щодо звернення стягнення в порядку, визначеному пунктами 4.4.1 договору іпотеки, що порушить права заявниці як власника квартири та особи, яка в повному обсязі виконала умови договору, а також порушить її права у випадку задоволення позову, утруднить та зробить неможливим виконання судового рішення в майбутньому.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову». Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається і з матеріалів справи, з метою забезпечення зазначеного кредитного договору, між кредитором та ОСОБА_1 30.06.2020 року було укладено іпотечний договір №1835/Zфквіп-07 предметом якого є квартира двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого Горяйновою Т.К. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.10.1999 року за реєстровим №4115 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації 14.10.1999 року у реєстрову книгу №Д 117-255 за реєстровим №1549/1180.

Відповідно до п. 2.1.4 іпотечного договору, іпотекодавець має право у випадку невиконання основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому, п. 4.4.1. встановлено, що у іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок погашення основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки.

При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були внесені зміни до запису про іпотеку №11410623 щодо вказаної квартири і іпотекодержателем стало ПАТ «Дельта Банк».

Так, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо припинення правовідносини за договорами іпотеки та кредиту, зобов`язання вчинити дії та заявлений позивачем захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, а також існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки положеннями іпотечного договору передбачена можливість задовольнити вимоги кредитора в позасудовому порядку шляхом оформлення права власності іпотекодержателем на іпотечне майно.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає за необхідне в порядку забезпечення позову заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 -153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про припинення правовідносини за кредитним договором та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 .

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані про боржника: Акціонерне товариство «Дельта Банк», адреса місцезнаходження: м.Київ, бульв. Дружби Народів, 38.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: