ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики на таких умовах:

- ОСОБА_3 визнає свої зобов`язання перед ОСОБА_2 по сплаті заборгованості в сумі 200 000,00 грн., які виникли з укладенням 12 травня 2010 року договору безпроцентної цільової позики в сумі 215 000,00 грн. для придбання квартири АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджують факт придбання квартири АДРЕСА_3 за кошти, одержані за договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року;

- до укладення мирової угоди ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 в рахунок сплати заборгованості за договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року 15 000,00 грн. (залишок становить 200 000,00 грн.);

- заборгованість за договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року має бути сплачена у строк до 30 жовтня 2021 року, але може бути погашена достроково;

- у випадку належного виконання ОСОБА_3 умов мирової угоди ОСОБА_2 зобов`язується не висувати жодних вимог на підставі пункту 5.2 договору безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року;

- у випадку порушення ОСОБА_3 умов мирової угоди він зобов`язується сплатити ОСОБА_2 штраф у розмірі 50% від суми залишку заборгованості за договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики закрито.

Повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у сумі 1 075,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.Закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У відзивів ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року та ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції дійшов до висновку, що умови мирової угоди не суперечать законові та не порушують чиїх-небудь прав та охороняємих законом інтересів.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.

Визнано дійсним Договір безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року, який укладено між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони.

Визнано дійсним Договір поруки від 12 травня 2010 року, який укладено між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ) заборгованість за Договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року, який було укладено для купівлі ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4 , у житловому будинку літ. А-16, А-1 (секція 7) квартира № 35, яка складається з: 1 прихожа, 2 туалет, 3 ванна, 4 кухня-їдальня, 5,6 шафа вбуд., 7 житлова, 8 коридор, 9 житлова, І, ІІ лоджії, загальна площа 79,9 кв.м., житлова площа 24,9 кв.м, у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ) заборгованість за Договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року, який було укладено для купівлі ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4 , у житловому будинку літ. А-16, А-1 (секція 7) квартира № 35, яка складається з: 1 прихожа, 2 туалет, 3 ванна, 4 кухня-їдальня, 5,6 шафа вбуд., 7 житлова, 8 коридор, 9 житлова, І, ІІ лоджії, загальна площа 79,9 кв.м., житлова площа 24,9 кв.м., у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2150, 00 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року в частині визнання дійсними договору безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та договору поруки від 12 травня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , та в частині стягнення судового збору скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсними договору безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року укладеного, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та договору поруки від 12 травня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2075 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 75 грн..

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 18.04.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2019 року цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (пр. Пушкіна, 29, м.Дніпром, Дніпропетровська область, 49000).

02 грудня 2019 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди, в якій сторони прийшли до врегулювання спору шляхом її укладення .

Суд першої інстанції затвердив мирову угоду .

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Тобто, мирова угода це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

За положеннями п. 1 ч.5 ст. 207 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, є не виконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 207 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Проте, затверджуючи мирову угоду по справі, судом першої інстанції не враховано, що дана справа вже була розглянута Верховним Судом, який у своїй постанові чітко зазначив обставини, які не були враховані судами, що й призвело до скасування рішень.

Суд першої інстанції не врахував, що на момент укладення договору безпроцентної цільової позики зазначена квартира, ще не набула статусу об`єкта права власності, оскільки свідоцтво про право власності було видано Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 17.09.2010 року, а тому не могла бути предметом попередньої домовленості.

Одним із пунктів мирової угоди визнається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджують факт придбання квартири АДРЕСА_3 за кошти, одержані за договором безпроцентної цільової позики від 12 травня 2010 року.

В матеріалах справи знаходяться копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.2018 року на 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_3 видані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 227,231) , які є спадкоємцями після померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,якій належала квартира з 2017 року на підставі договорів дарування.

Суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду, не звернув увагу на те, що на момент звернення відповідача до суду з клопотання про затвердження мирової угоди від 30.10.2019 року, власниками даної квартири з 01.08.2018 року стали малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і затвердження судом мирової угоди зачіпає їх інтереси як власників квартири.(т.1 а.с.224-226).

Разом з тим, їх законні представники не були залученні до справи, як і не був залучений у якості третьої особи Орган опіки та піклування Центрального району м.Дніпра.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимог викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року та не надав жодного обґрунтування обставинам справи у відповідності до вимог ЦПК України.

Частиною 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З цих підстав коллегія суддів вважає,що затверджена мирова угода прямо суперечить нормам ч.5 ст. 207 ЦПК України та має бути скасована.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції не досліджував будь-яких обставин, що мають значення для справи та взяв за основу оскаржуваної ухвали існування мирової угоди, не перевіривши, чи дійсно остання відповідає волевиявленню відповідача і що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб .

Таким чином, мирова угода, затверджена ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська не містить в собі будь-яких ознак угоди, заснованої на взаємних поступках сторін з зазначенням умов її укладання.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини справи та не досліджено матеріали справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича