Постанова

Іменем України

03 липня 2020 року

м. Київ

справа № 348/2641/17

провадження № 61-13819св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Надвірнянське управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року у складі судді Грещука Р. П. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Бойчука І. В., Девляшевського В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» (далі - Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз») про визнання неправомірними дій.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем побутового газу по АДРЕСА_1 . 07 липня 2017 року представники Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» здійснили демонтаж належного йому газового лічильника. При знятті газового лічильника не було зафіксовано зовнішніх його пошкоджень чи пошкоджень пломб. Проте, згідно проведеної експертизи складений акт від 18 липня 2017 року № 1408, згідно з яким всередині відлікового механізму знаходиться сторонній предмет, який гальмував механізм. Відповідно до листа від 02 серпня 2017 року за несанкціоноване втручання до лічильника газу ОСОБА_1 нараховано 34 743,45 грн додаткової оплати послуг та за проведення експертизи і рекомендовано вирішити питання купівлі нового лічильника.

Позивач посилаючись на те, що відповідачем не доведено пошкодження пломби, експертизою не встановлено несанкціонованого втручання в лічильник газу, а тому його вини у невірному обчисленні немає, просив визнати незаконними дії Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» щодо виявлення порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання в будинку по АДРЕСА_1 , визнати недійсним розрахунок вартості робіт, пов`язаних з проведенням експертизи, демонтажем на суму 663,42 грн та розрахунок збитків споживачем внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання в розмірі 34 743,45 грн, зобов`язати Надвірнянське УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» безкоштовно підключити житловий будинок, що по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 до мережі газопостачання, поновити надання послуг з газопостачання та стягнути з відповідача судові витрати.

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» в структуру якого входить Надвірнянське відділення (далі -ПАТ «Івано-Франківськгаз») звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу.

Позов мотивовано тим, що між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується заявою-приєднання до умов договору. ОСОБА_1 користувався послугами з розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . 07 липня 2017 року проведено перевірку системи газопостачання, в результаті чого складено акт про порушення № 157. Протоколом-актом про демонтаж від 07 липня 2017 року № 157 споживача повідомлено про дату проведення експертизи лічильника. Експертизою встановлено несанкціоноване втручання до лічильника, дане втручання не можна було виявити під час контрольного зняття показників лічильника. 15 серпня 2017 року ОСОБА_1 припинено надання послуг з розподілу газу, у зв`язку із втручанням в роботу засобу вимірювальної техніки.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 споживав необлікований природний газ, ПАТ «Івано-Франківськгаз» в особі Надвірнянського УЕГГ просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за необлікований об`єм природного газу у розмірі 34 743,45 грн та витрати за проведення експертизи побутового лічильника газу у розмірі 663,42 грн.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ПАТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу з первісним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» про визнання неправомірними дій.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» про визнання неправомірними дій відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Івано-Франківськгаз», необлікований об`єм природного газу у розмірі 34 743,45 грн та витрати за проведення експертизи побутового лічильника газу у розмірі 663,42 грн, та 1 762,00 грн сплаченого судового збору.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що експертизою встановлено, що мало місце стороннє втручання в роботу лічильника, тому дії Надвірнянського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» щодо припинення газопостачання за адресою споживача та вимоги щодо відшкодування збитків, завданих газопостачальній організації є правомірними. Разом з цим, суд визнав зустрічний позов обґрунтованим.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року - без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погодився з позицією суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 , як споживача побутового газу, на якого покладено обов`язок збереження цілісності засобу вимірювальної техніки, ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що призвело до необлікованого споживання природного газу.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2019 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що він самостійно звернувся до представників відповідача з метою перевірки роботи газового лічильника, оскільки звернув увагу на некоректну роботу приладу; крім того, є отримувачем субсидій, тому в нього відсутня необхідність втручатись у роботу лічильника, оскільки його витрати повністю відповідають об`єму споживання;

Заявник у скарзі також зазначає, що судами прийнято судові рішення на підставі недопустимих доказів, зокрема не надано оцінку тому факту, що примірники акта про порушення та протоколу-акту про демонтаж та направлення засобу вимірювальної техніки для проведення експертизи, що були надані відповідачем суду містять дописування без присутності позивача, чим відрізняються від примірників, що були надані відповідачем позивачу. Також поза увагою судів залишився факт відсутності в матеріалах справи акта-розрахунку необлікованого природного газу, складання якого передбачено пунктом 11 Глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. Крім того, судами не надано належної оцінки тому факту, що під час демонтажу лічильника в ньому були відсутні порушення, які можна було б виявити при візуальному огляді засобу вимірювальної техніки, про що свідчить відсутність такого запису у протоколі-акті про демонтаж та направлення лічильника газу для проведення експертизи.

ОСОБА_1 звертає увагу, що судом апеляційної інстанції вірно зазначено норму закону щодо періоду розрахунку об`єму необлікованого газу, проте зроблено висновок про правильність виконаного відповідачем розрахунку за 12 місяців.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначав клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

У жовтні 2019 року на адресу Верховного Суду із застосуванням засобів поштового зв`язку від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» надійшов відзив, у якому заявник просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити в силі оскаржувані судові рішення.

Свою позицію обґрунтовує тим, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не є належним у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), з огляду на те, що складені акти про виявлені порушення, демонтаж лічильника для проведення експертизи, експертизи лічильника та інформація про дорахунок за втручання в роботу газового лічильника є лише фіксацією порушення, оскарження яких не передбачено діючим законодавством. Доводи, викладені в касаційній скарзі, обґрунтовано спростовані та відхилені судами попередніх інстанцій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року, після усунення заявником недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи № 348/2641/17 з суду першої інстанції та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою відмовлено заявнику в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі ухвалено з додержанням норм законодавства.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1.

07 липня 2017 року комісією оператора ГРМ - ПАТ «Івано-Франківськгаз» (Надвірнянське відділення) проведено перевірку системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої складено акт про порушення № 157.

Згідно з актом про порушення від 07 липня 2017 року № 157, за вказаною вище адресою, представниками оператора ГРМ в присутності ОСОБА_1 демонтовано засіб вимірювальної техніки (лічильник газу) типу МКМ G6, 1995 року випуску, заводський номер 9026480 з показником 49 909,07 куб. м для направлення його на експертизу в cервісний центр ПАТ «Івано-Франківськгаз», про що було складено протокол-акт від 07 липня 2017 року № 157, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис. Для захисту демонтованого лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи його було поміщено в пакет та опломбовано номерною пломбою - R21324529.

Протоколом-актом про демонтаж та направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 07 липня 2017 року № 157 ОСОБА_1 повідомлено про дату проведення експертизи лічильника.

Згідно з актом експертизи лічильника від 18 липня 2017 року № 1408 виявлено у середині відлікового механізму сторонній предмет, який гальмував механізм. Відліковий механізм лічильника заклинив внаслідок просування стороннього предмету, яким пошкодили другу трибку та нижній торець скла. Тобто мало місце несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що не могло бути виявлено під час контрольного зняття показань лічильника газу.

Згідно з актом-розрахуноком необлікованого (дорахованого) об`єму та обсягу природного газу його вартість за період з 01 липня 2016 року по 30 червня 2017 року склала 34 743,45 грн, що підтверджується випискою з бази даних.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Між сторонами у справі склалися правовідносини, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРС),Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 (далі - Положення).

Положення пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС визначають види порушень споживача внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких зокрема належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Вищевказаною нормою закону визначено також, що приховані заходи - несанкціоновані заходи, здійснені споживачем чи іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу, які неможливо виявити без використання спеціальних технічних засобів, проведення земельних робіт, демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів, часткового чи повного демонтажу ЗВТ або дактилоскопічної експертизи чи перевірки метрологічних характеристик ЗВТ

У свою чергу, абзац третій пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС (в редакції, що діяла на час виявлення порушення) передбачає, що у випадку якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Згідно з положеннями пункту 6 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3.3.1 Положення експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

За змістом пункту 3.3.3.1 Положення комісія проводить зовнішній огляд лічильника газу на предмет відповідності фактичного стану лічильника ознакам, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу. Результати огляду заносять до акта експертизи лічильника газу.

Пунктом 3.3.3.4 Положення передбачено, що результати огляду та позачергової повірки фіксуються в акті експертизи. Акт експертизи підписується всіма членами комісії, а також споживачем або його вповноваженою особою. Якщо споживач (уповноважена особа) або член комісії мають окрему думку з приводу експертизи, вона має бути відображена в акті експертизи. Залежно від результатів експертизи до акта експертизи додається довідка про непридатність засобу вимірювальної техніки або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки згідно з ДСТУ 2708-99.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку передбачено, що у разі, якщо між газопостачальним/газорозподільним підприємством і споживачем не досягнуто згоди про відшкодування збитків, спірні питання вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилався в обґрунтування позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову.

Крім того, суди попередніх інстанцій врахували, що ПАТ «Івано-Франківськгаз» довело належними і допустимими доказами факт несанкціонованого втручання ОСОБА_1 у роботу газорозподільної системи, внаслідок чого дійшли правильного висновку про задоволення вимог зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 34 743,45 грн.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1 на те, що в нього відсутня необхідність втручатись у роботу лічильника, оскільки він є отримувачем субсидій, не спростовують факт пошкодження лічильника газу, оскільки відповідальність за збереження та цілісність встановлених у споживача лічильників газу та пломб на них несе саме споживач.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції, всупереч зазначеній у своїй постанові нормі закону, необґрунтовано прийняв до уваги виконаний відповідачем розрахунок за період, що становить 12 місяців, на правильність судових рішень не впливають, оскільки в акті експертизи лічильника газу встановлено, що несанкціоноване втручання не могло бути виявлене під час контрольного зняття показань лічильника (тобто здійснено прихованими заходами), тому період за який визначається об`єм не може перевищувати 12 місяців, що цілком відповідає абзацу третьому пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Крім того, посилання на відсутність порушення цілісності лічильника під час його демонтажу, з посиланням на відсутність такого запису у протоколі-акті про демонтаж та направлення лічильника газу для проведення експертизи не свідчить про те що, такі порушення були відсутні на момент демонтажу, оскільки актом експертизи лічильника газу встановлено наявність стороннього предмету всередині відлікового механізму, яким пошкоджено другу трибку та нижній торець скла, та зроблено висновок про неможливість виявлення такого втручання під час контрольного зняття показань лічильника.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини(далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Викладенедає підстави длявисновку, щокасаційна скаргапідлягає залишеннюбез задоволення, аоскаржувані судовірішення - беззмін із підстав, передбаченихстаттею 410 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик