Справа № 953/1331/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, позивач та його представник не заперечують проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
01березня 1998 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 3000 доларів США зі строком повернення через 1 рік.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2004 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу за договором позики від 01.03.1998 року у розмірі 15990 грн., 3% річних у розмірі 1439 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 20 429 грн.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2004 року набрало законної сили і не скасовано.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За повідомленням Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06.06.2019р. №23580 на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу. Станом на цей час виконавчі провадження не виконані.

Тобто, рішення Київського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу не виконані.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку за договором позики від 01.03.1998р. інфляційні витрати за період з 01.11.2017р. по 31.07.2019р. складають 29529,76 грн., 3% річних за період з 01.11.2017р. по 31.08.2019р. складають 10528,44 грн.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь проценти за безпідставне збереження його грошей та користування ними за період з 02.03.1999р. по 31.08.2019р. в розмірі 268066,20 грн.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.03.1998 року уклали договір позики строком на 1 рік, тобто до 01.03.1999 року. Розмір процентів за користування позикою сторони не визначили.

Тобто, укладеним між сторонами договором позики сплата процентів за користування коштами сторонами не визначено.

Таким чином, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики, тому ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача процентів за користування позикою в межах строку позики, тобто за один рік.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2018р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за договором позики від 01.03.1998р. за період з 01.03.1998р. по 28.02.1999р. у розмірі 55105 грн., тому в цій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати за період з 01.11.2017р. по 31.07.2019р. в розмірі 29529,76 грн., 3% річних за період з 01.11.2017р. по 31.08.2019р. у розмірі 10528,44 грн.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідачем тривалий час не повернута позивачу сума боргу, рішення суду не виконані, що позбавило позивача, який має хронічні захворювання, необхідних коштів для життя і лікування. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності і справедливості суд вважає достатнім для стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 139,141, 263 265, 280, 281 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 536, 611, 625, 1046, 1048, 1049, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , інфляційні витрати за період з 01.11.2017р. по 31.07.2019р. в розмірі 29529,76 грн., 3% річних за період з 01.11.2017р. по 31.08.2019р. у розмірі 10528,44 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а всього стягнути 42058 грн. 20 коп. /сорок дві тисячі п`ятдесят вісім грн. 20 коп./

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп./вісімсот сорок грн. 80 коп. /

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення виготовлений 15.07.2020року.

СУДДЯ