Єдиний унікальний номер 236/5246/19
Номер провадження 22-ц/804/1948/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Мальованого Ю.М.,

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.,

розглянувши у м. Бахмут Донецької області у приміщенні суду в письмовому прова-дженні цивільну справу № 236/5246/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціо-нерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній пла-ті, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2020 року у складі судді Бєлоусова А.Є., -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товари-ства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця) про стягнення заборгованості по заро-бітній платі.

Зазначала, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала оглядачем вагонів пункту технічного обслуговування вагонів станції Ясинувата Виробничого підрозді-лу "Ясинуватське вагонне депо" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Наказом № 5795/ДН-ос від 10 липня 2017 року була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Посилаючись на те, що відповідач до теперішнього часу розрахунок з нею не провів, просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 16 978 грн. 83 коп. за період з березня по липень 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ПАТ "Укрзалізниця") з публіч-ного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця" (скорочене найменування АТ "Укрзалізниця").

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2020 ро-ку позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Укрзалізниця" про стягнення заборгованості по заро-бітній платі задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 569 грн. 28 коп. без утримання із цієї суми передбачених законом податків та збо-рів.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 62 коп.

В частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач в апеляційній скарзі посилається на не-правильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстан-ції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2020 року і ухвалити нове про відмову у за-доволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" з 16 березня 2017 року було припинено зв`язок з виробничими підрозділами структурного підрозділу "Донецька ди-рекція залізничних перевезень" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", а також стала неможливою передача з непідконтрольної території первинних документів, викликаних при-пиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської об-ластей.

Заборгованість із заробітної плати перед позивачем за період березень - квітень 2017 року у відповідача відсутня, оскільки нарахування заробітної плати не здійснювалося через відсутність первинних документів.

Суд врахував розрахунки заробітної плати та стягнув невиплачену заробітну плату та інші платежі виключно на підставі доказів позивача, які виготовлені на непідконтрольній українській владі території. Сума заборгованості із заробітної плати не підтверджена відпо-відними первинними документами і не нарахована в установленому законом порядку.

Суд помилково не застосував до позовних вимог про стягнення заборгованості із заро-бітної плати та компенсації втрати частини доходів положення та висновки, викладені в Науково-правовому висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року.

З інших підстав судове рішення відповідачем не оскаржувалося.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 травня 2020 року за апеляційною скар-гою відповідача АТ "Укрзалізниця" відкрито апеляційне провадження (а.с. 77-78).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 08 травня 2020 року та ко-пію апеляційної скарги відповідача позивач ОСОБА_1 отримала 14 травня 2020 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 81).

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 до апеляційного суду не надано.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 червня 2020 року справу відповідно до ч. 1 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України призначено до розгляду в порядку письмового прова-дження (без повідомлення учасників справи), оскільки ціна позову у ній складає 16 978 грн. 83 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторони кло-потання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції з їх повідомленням не заявили та справа не відноситься до тих, які відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України не підлягають розг-ляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 85 - 86).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ "Укрзалізни-ця" не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунто-ваність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотри-манням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими до-казами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедли-вий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективно-го захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскаржуване відповідачем рішення в повній мірі не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відноси-нах з відповідачем. На підставі наказу (розпорядження) про звільнення № 5795/ДН-ос від 10 липня 2017 року її звільнено з посади оглядача вагонів пункту технічного обслуговування вагонів станції Ясинувата 1 класу ВП "Ясинуватське вагонне депо" СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Зазначений наказ видано структурним підроз-ділом "Донецька дирекція залізничних перевезень " регіональної філії "Донецька залізниця" Подлузським В.О. В наказі зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 19 днів невикористаної відпустки та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного сере-дньомісячного заробітку (а.с. 15).

На підтвердження розміру не виплаченої заробітної плати позивачем до суду надані ро-зрахункові листи (табулеграми) за період з березня по липень 2017 року, згідно яких позива-чу відповідачем була нарахована до виплати заробітна плата: за березень 2017 року - 4 509 грн. 51 коп. (до виплати - 3 585 грн. 88), квітень 2017 року - 2 302 грн. 15 коп. (до виплати - 1 830 грн. 63), травень 2017 року - 2 326 грн. 80 коп. (до виплати - 1 850 грн. 24 коп.), чер-вень 2017 року - 2 311 грн. 40 коп. (до виплати - 1 837 грн. 99 коп.), липень 2017 року - 9 838 грн. 89 коп. (до виплати - 7 874 грн. 09 коп.) (а.с. 16-20).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом "Про оплату праці", позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, при звільненні не отримала усі належні платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за вико-нану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам ре-гулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи ін-шим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Висновок суду першої інстанції про доведеність заборгованості відповідача по заробіт-ній платі за березень 2017 року у розмірі 2 176 грн. 33 коп.( 3 585,88 - 1 409,55), за квітень 2017 року - 1 830 грн. 63 коп., за травень - 1 850 грн. 24 коп., червень 2017 року - 1837 грн. 99 коп., липень 2017 року - 7 874 грн. 09 коп. (з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні) на загальну суму 15 569 грн. 28 коп. підтвер-джується наданими позивачем розрахунками заборгованості, розрахунком заробітної плати за березень - липень 2017 року, а також індивідуальними відомостями про застраховану осо-би з Пенсійного фонду України (форми ОК-5) (а.с. 16-20, 94).

Відомості, зазначені у наданих позивачем розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, наказом начальника ВП "Ясинуватське вагонне депо" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17 березня 2017 року № 105-ДН, згідно якого у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу; приз-начено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої, начальників відпо-відних виробничих підрозділів; оплату за час простою не з вини працівників провести з роз-рахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 23-24).

Даний наказ узгоджується з нормою ст. 113 КЗпП України, згідно якої час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідачем ці відомості не спростовані та суду не надані докази, що ці відомості є не-достовірними.

Посилаючись в апеляційній скарзі на відсутність об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків, відповідач конкретних заперечень щодо сум оплати за час простою за березень - липень 2017 року не наводить.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погір-шують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оскільки в період простою, встановленого виробничим підрозділом "Ясинуватське ва-гонне депо", позивач на виконання наказу виходила на своє робоче місце до дня звільнення, що підтверджується наданими до суду першої інстанції розрахунками заробітної плати, копі-єю табеля обліку використання робочого часу (а.с. 16-20, 25-29) та на день звільнення пози-вача наказ про встановлення простою скасовано не було, у відповідача відсутні підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою.

Згідно наказу (розпорядження) № 5795/ДН-ос від 17 липня 2017 року позивач звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату та має право на компенсацію за 19 днів невикористаної відпустки та виплату вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с. 15). Саме на підставі цього наказу відповідачем здійснено запис у трудову книжку позивача про її звільнення (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки

Сума компенсації за 19 днів невикористаної відпустки згідно наданого позивачем розра-хунку заробітної плати складає 3 365 грн. 09 коп. (а.с. 20) та відповідачем в апеляційній скар-зі її розмір не оспорюється.

Посилаючись на те, що заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати від-сутня, відповідач будь-якої інформації щодо нарахованих, сплачених йому сум до суду не надав.

Більш того, відповідач визнає, що починаючи з 16 березня 2017 року заробітну плату по-зивачу до дня звільнення, тобто до 17 липня 2017 року, не нараховував, що розрахунок з по-зивачем при звільненні не провів.

Доводи апеляційної скарги про те, що з березня 2017 року до структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" не надходять документи для нарахування заро-бітної плати, що на підконтрольній Україні території відсутня первинна документація для нарахування заробітної плати за період з 16 березня 2017 року не спростовують висновків суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової пала-ти Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише пер-винною документацією роботодавця. Отже відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати.

Що стосується посилання на втрату контролю і доступу АТ "Укрзалізниця" до своїх ви-робничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на території, тимчасово не підконт-рольних органам державної влади України, вони не впливають на висновки суду, оскільки згідно наказу начальника виробничого підрозділу "Ясинуватське вагонне депо" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17 березня 2017 року № 105 відповідальними за облік явки працівників, які знаходяться на простої, було призначено начальника виробничого підрозділу та саме виробничі підрозділи здійснювали нарахування заробітної плати своїм працівникам (а.с. 23).

Згідно доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передба-чених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, який складений на замовлення ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що:

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 682-Н від 12 травня 2017 року "Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розра-хунку працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" створена робоча комісія з працівників регіональної філії "Донецька залізниця" до моменту закінчення скорочення штату працівників Донецької дирекції залізничних перевезень з ме-тою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування подат-ків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення го-сподарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності;

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 899-Н від 26.06.2017 року "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "До-нецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Доне-цька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимча-сово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій тери-торії України регіональною філією "Донецька залізниця" через каси структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" за місцем їх знаходження (м. Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісія-ми з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" (а.с. 48 - 52).

Маючи відомості про нарахування позивачу заробітної плати, зокрема до 17 липня 2017 року, зазначивши в наказі про припинення трудового договору про виплату позивачу при звільненні компенсації за 19 днів невикористаної відпустки та вихідної допомоги при звіль-ненні, відповідач довідку про нарахування зазначених в наказі сум не видає, чим зловживає своїми процесуальними правами. Отже, суд першої інстанції з метою захисту конституційного права позивача на оплату праці обґрунтовано взяв до уваги надані позивачем розрахунки заробітної плати.

Враховуючи, що відповідач в порушення Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України від 24 бе-резня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" не надав суду першої інстанції документів за підписом відповідальної посадової особи ні про нараховану позивачу заробітну плату за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, ні про наявність заборгованості по за-робітній платі за цей період, ні про відсутність такої заборгованості, в апеляційній скарзі ви-знає, що з 16 березня 2017 року нарахування позивачу заробітної плати припинено через ві-дсутність первинних документів, що розрахунок з позивачем при її звільненні не проведено, суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано виходив з доказів, наданих позива-чем, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати (сум, які належали йому від підприємства на день звільнення).

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року є підставою для звільнення відповідача від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, перед-бачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міста Донецьк Донецької області, міста Луганськ Луганської області, що супроводжується актами тероризму, для подо-лання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичай-ними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами.

У зв`язку із тим, що виробничі потужності, які було закріплено за структурними підроз-ділами "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних пе-ревезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", що знаходяться на територіях міста Донецька і Донецької області, міста Луганська та Луганської області, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань, і вийшли із-під контролю ро-ботодавця у зв`язку із злочинним їх захопленням для подальшої господарської діяльності представниками цих незаконних збройних формувань і термін їх повернення є невідомим, термінове припинення трудових відносин з усіма працівниками, що за трудовим договором виконують функціональні обов`язки на цих виробничих потужностях у зв`язку із скорочен-ням штату, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, є вимушеним, необхідним, об`єктивним та упе-реджуючим заходом.

Втрата контролю і доступу ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адре-сою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програм-ним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу "Луганська дирекція залізничних перевезень", коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно статей 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме: кожному звільненому працівнику структурних підрозді-лів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних переве-зень" видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Це свідчить про відсутність вини ПАТ "Укрзалізниця" у невиконанні своїх обов`язків (а.с. 48 - 52).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від ві-дповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося вна-слідок випадку або непереборної сили.

Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання об-ставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитеро-ристичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (ненале-жного виконання) зобов`язань (стаття 10).

Відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні встановлена ст. 117 КЗпП України, згідно якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або упов-новажений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника част-ково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про ві-дсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Проте заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП), компенсація за невикористані дні відпустки (ст. 83 КЗпП) не є відповідальністю за порушення строків ви-плати заробітної плати і жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від ная-вності або відсутності його вини.

Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтями 47, 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першо-го протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принци-пами міжнародного права.

В рішенні у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині ст. 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від фор-мальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст. 1 Протоколу № 1 (п. 22).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи, що позивач до 17 липня 2017 року знаходилась з регіональною філією "До-нецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" у трудових відносинах, що в період з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року на виконання наказу роботодавця про встановлення простою згідно графіку роботи виходила на своє робоче місце, майнові вимоги позивача щодо оплати їй заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, виплати компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги, про що роботодавцем зазначено в наказі про звільнення, відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заробітної плати за бе-резень - липень 2017 року, у строки, встановлені ч. 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства при звільненні, не виплатив ці суми і на час розгляду справи судом першої інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі.

З позовної заяви вбачається, що позивач, при обчисленні заборгованості по заробітній платі, виходила із сум до виплати після утримання податків і обов`язкових платежів. У зв`язку з відсутністю сумнівів щодо правильності розрахунків сум заборгованості суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка ві-дображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та ін-ших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких во-ни ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок що-до обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах дово-дів апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно ро-зміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задо-волення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеля-ційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" зали-шити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному поряд-ку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 липня 2020 року.

Суддя-доповідач: Ю.М. Мальований

Судді: Г.В. Новікова

В.В. Папоян