Справа № 138/651/20
Провадження №:2/138/369/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Спічко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 03.11.1986. Разом з ним в будинку зареєстрована і проживає його донька ОСОБА_3 , 1968 року народження, із сім`єю. Також в будинку зареєстрований, але не проживає більше двох років його син ОСОБА_2 , 1976 року народження. Відповідача постійно вказують як члена сім`ї в будь-які довідки, тому у нього виникають незручності. Крім того, відповідач використовує реєстрацію в його будинку, не як підставу для законного проживання, а як спосіб проникнення до його будинку з метою вчинення крадіжок майна належного позивачу та не нести відповідальності за скоєне. На протязі 2018-2019 років, він, а також його донька ОСОБА_3 безліч разів зверталися до Могилів-Подільського ВП ГУНП із заявами про вчинення насильства відносно нього, викрадення його особистого майна. Працівники поліції виїжджають на виклик, проте притягнути до відповідальності ОСОБА_2 не можуть, мотивуючи тим, що він зареєстрований в будинку і має право на вхід до господарства, а на викрадені речі немає офіційних документів і не можливо встановити кому вони належать. 27.09.2019 працівниками Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було винесено відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис, проте він відмовився в ньому розписатися в присутності свідків. На усні попередження працівників поліції та сільської ради відповідач не реагує. ОСОБА_2 проживає разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 та їхніми дітьми в будинку АДРЕСА_2 , який вони купили, проте юридично договір купівлі-продажу вони не оформили.

Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в його домоволодінні є перешкодою в реалізації ним прав власника житлового будинку, а тому з відповідним позовом звернувся до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Середюк В.В. в дане судове засідання не з`явилися. Представник позивача, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Під час розгляду справи врахувати, що позивач людина похилого віку, потребує спокою, його власність є непорушною і він вправі розпоряджатися нею на власний розсуд. Крім того відповідач проживає в іншому будинку зі своєю сім`єю, а реєстрація в будинку позивача йому потрібна лише для того, щоб безперешкодно на законних підставах заходити до домоволодіння і забирати речі, які йому не належать.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник Токарєв О.Т. в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду письмове пояснення, де вказав, що позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що не погоджується з тим, що вчиняє домашнє насильство, так як проживає в іншому будинку. Не може погодитися з тим, що не проживає у спірному будинку більше двох років, лише 28.05.2020 він знаходився на території домоволодіння батька з метою відвідування гаража. Також не погоджується з тим, що до нього приїздить поліція за викликом батька. Насправді поліція приїздить за викликом сестри ОСОБА_3 , яка претендує на даний будинок. Крім того, у спірному будинку залишилося його особисте майно, а також майно його дітей. Він у даному будинку народився та виріс, посадив садок, обробляв земельну ділянку. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, так як вони є безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 03.11.1986 (а.с.7).

Згідно виписок із погосподарської книги №8 Яришівської сільської ради за період 2016-2019 роки від 23.10.2019 №1426 та за період 2016-2020 роки від 06.11.2018 №2275, відповідач ОСОБА_2 , 1976 року народження, входить до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 (а.с.8,9). А тому, як зазначено позивачем відповідача постійно вказують як члена сім`ї в будь-які довідки, тому у нього виникають незручності.

При цьому відповідач створює нестерпні умови проживання позивачу, вчиняє психологічне насильство в сім`ї відносно батька, що підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно ОСОБА_2 від 27.09.2019 серії АА № 039845, а також рапортами, довідками, висновком, талоном-повідомлення та відповіддю на адвокатський запит, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_1 неодноразово зверталися до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо створення ОСОБА_2 нестерпних умов проживання, насильства в сім`ї та вчинення на їх думку крадіжок належного позивачу майна (а.с.10,11-26).

Як вбачається з характеристики від 06.11.2018 №2274, та характеристики від 13.06.2019 №1061, виданих виконкомом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2 , 1976 року народження, за період проживання на території сільської ради характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, але неодноразово поступали на нього скарги в усній формі від батька ОСОБА_1 та сестри ОСОБА_3 , мав приводи в поліцію (а.с.27,28).

Відповідно до інформації від 23.10.2019 №1427, наданої виконкомом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області на адвокатських запит, на ОСОБА_2 , 1976 року народження, до сільської ради неодноразово поступали скарги в усній та письмовій формі від батька ОСОБА_1 та сестри ОСОБА_3 , стосовно його протиправних дій відносно батька та сестри, за що він неодноразово попереджувався, мав приводи в поліцію (а.с.29).

Згідно довідки виконкому Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №81 від 17.03.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).

На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Ст. 158 ЖК України, передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у належному на праві власності позивачу ОСОБА_1 домоволодінні, однак понад один рік за місцем реєстрації не проживає. Крім того, між позивачем та відповідачем договір найму жилого приміщення не укладався, будь якої домовленості щодо проживання відповідача у домоволодінні позивача між ними не досягнуто, витрати по утриманню домоволодіння відповідач не несе. При цьому відповідачем, крім письмового пояснення, жодних доказів щодо заперечення обставин зазначених у позові суду не надано. А тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 4-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно п.3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- представник позивача - адвокат Середюк Володимир Вікторович, місце здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_3 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- представник відповідача - адвокат Токарєв Олександр Тимофійович, місце здійснення адвокатської діяльності: м. Могилів-Подільський Вінницької області.

Суддя: О.Є.ЦИБУЛЬСЬКИЙ