Справа№ 953/3370/20
н/п 2/953/1575/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., при секретарі Хомінської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу № 953/3370/20 за позовом Харківської міської ради, подану представником ОСОБА_1 до державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування запису та скасування рішення державного реєстратора -
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2020 року закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначити справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує, позов просить задовольнити.
Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав.
Представник третьої особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, на підставі рішення 12 сесії Харківської міської ради 1 скликання «Про комунальну власність м. Харкова» від 28.09.1992 року, у комунальній власності територіальної громади міста Харкова перебуває житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2020 року №198739515, квартира АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_2 11.10.2016 Печеніжською районною державною адміністрацією Харківської області, державним реєстратором Зоткіним Сергієм Володимировичем на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, видане Харківським центром приватизації житлового фонду 14.07.1994 на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно інформації Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.01.2017 року №406/15.10-04-06, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №3089 від 01.03.2013. Одночасно повідомлено про розбіжність в місці проживання померлої в запиті Юридичного департаменту ( АДРЕСА_2 ) та в актовому записі про смерть.
Отже, померла ОСОБА_2 була зареєстрована за іншою адресою, ніж АДРЕСА_2 .
У зв`язку з розбіжністю в місці проживання ОСОБА_2 . Юридичний департаментом було направлено запит до правління Житлового кооперативу «Знання» (попереднє місце реєстрації).
Згідно з інформації голови правління ЖК «Знання» ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . За усною інформацією голови правління ОСОБА_2 була зареєстрована за даною адресою з 13.01.1971 до 2013 - по день смерті,
Отже, вбачається, що ОСОБА_2 за іншою адресою не реєструвалась, у тому числі по АДРЕСА_2 .
Згідно з інформацією управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради інформація про приватизацію квартири АДРЕСА_4 в управлінні відсутня.
Відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс» від 26.06.2019 року, квартира АДРЕСА_4 розміщена на першому поверсі, 16 поверхового будинку 1988 року забудови. Вказана квартира є нежитловим приміщенням, загальною площею 32,6 кв.м., в період з 1988 року по 2015 р. використовується як майстерня для механіків по обслуговуванню ліфтів. За даною адресою ніхто, ніколи не був зареєстрований, довідки про склад сім`ї та реєстрацію підприємством ніколи не видавались. Зареєстрованих осіб не було. Поквартирні картки реєстрації особи форми А та форми В не оформлювались.
Таким чином, встановлено, що квартира АДРЕСА_4 ніколи не належала ОСОБА_2 . Зазначена квартира неприватизована та є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Харкова, але на підставі паспорту, свідоцтвом про право власності на житло, яке відділом приватизації не видавалось, незаконно вибула з комунальної власності міста Харкова, оскільки на цю квартиру(нежитлове приміщення) було зареєстровано 11.10.2016 в Державному реєстрі нерухомого майна право власності за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, видане Харківським центром приватизації житлового фонду 14.07.1994 року.
За змістом листа начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 20.02.2017 №3165 інформація про приватизацію квартири АДРЕСА_4 відсутня.
Отже, квартира АДРЕСА_4 фактично належить територіальній громаді м. Харкова, і була вільним житловим приміщенням.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування», право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Як слідує зі змісту п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 №121/07, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приписами ст. 319 ЦК України закріплено право власника володіти, користуватися, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам, забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).
При цьому, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються на підставі заяви громадянина.
Відповідно до п. 18, 20, 23 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 N 56 (чинного на час видачі свідоцтва на житло) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). Оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документом, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів, чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.
Як зазначалось вище, згідно з листом начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 20.02.2017 №3165 інформація про приватизацію квартири АДРЕСА_4 відсутня.
Таким чином, враховуючи, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 не видавалось ОСОБА_2 , інформація про приватизацію квартири в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутня, то наявні правові підстави для визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло від 14 липня 1994 року на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на ім`я ОСОБА_2 , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності та скасування рішення державного реєстратора щодо спірної квартири суд зазначає наступне.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, іх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 от. 182 ЦК України).
Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та іх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)..
Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,76,81,82,247,259,263-265,281,282,284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Харківської міської ради, подану представником Безродним О.В. до державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування запису та скасування рішення державного реєстратора - задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) за індексним номером 31857518 від 11.10.2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Код ЕДРПОУ 04059243, місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 16.
Суддя -