Справа №461/6250/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) до ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 75167,01 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 10.07.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.120.14111. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49999 грн. зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 23.07.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 75167,01 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по транзитному рахунку № НОМЕР_2 та розрахунком заборгованості по кредиту станом на 23.07.2019 року.

30.09.2019 року від представника відповідача - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не належать до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно Висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження у справі №14-10цс/18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст.1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, вважає, що нарахування процентів за користування кредитом та комісії після спливу строку кредитування (10.07.2018 року) є протиправними, а тому вимога Банку про їх стягнення задоволенню не підлягає. Щодо нарахування пені після закінчення строку кредитування (10 липня 2018 року) вважає, що таке є протиправним, оскільки відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.81 постанови від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження у справі №14-10цс/18), оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду. Вважає, що розрахунок зроблений банком не відповідає вищевказаним обмеженням та просить суд врахувати свій розрахунок пені, який складає 2178,67 грн.

04.10.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив АТ «Ідея Банк», в якій представник позивача зазначає, що з доводами представника відповідача не погоджується з огляду на наступне. При нарахуванні процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором після закінчення строку кредитування, який представник відповідача визначив як 10.07.2018 року, останній не враховує змісту п.5.2 кредитного договору, згідно якого договір є укладеним з дня його підписання та діє протягом строку кредитування але в будь-якому випадку до повного його виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно п.2.5 договору, нарахування здійснюється 2 рази на місяць, а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту. Що стосується пені за несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором, то п.3.3.1 передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання позивальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму по день повного погашення заборгованості за цим договором.

12.11.2019 року на електронну адресу суду та 18.11.2019 року на поштову адресу суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких вказує, що відповідач невірно обраховує розмір пені у відсотках річних, в той час як кредитним договором передбачено нарахування пені у звичайних відсотках.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак вказав у позовній заяві про те, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.07.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.120.14111.

Відповідно до договору кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 49999 грн. зі сплатою 21,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем здійснено 28.11.2017 року.

Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 75167,01 грн., яка складається із: 0,0 грн. - основний борг; 35378,81 грн. - прострочений борг; 5739,70 грн. - прострочені проценти; 532,86 грн. - строкові проценти; 824,98 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 6397,67 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 24999,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів. Вказаний розрахунок суд приймає до уваги.

Натомість, не приймаються судом надані представником відповідача розрахунки та посилання щодо неправильного нарахування АТ «Ідея Банк» процентів та пені, оскільки сторони кредитного договору погодили строк його дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Вимогу про дострокове повернення кредиту позивач пред`явив 04.09.2018 року. Вказане відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеному у Постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження у справі №14-10цс/18), за якою «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у ОСОБА_1 наявна заборгованість по договору №Z06.120.14111 від 10.07.2017 року.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «Ідея Банк» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором №Z06.120.14111 від 10.07.2017 року в сумі 75167,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 1921 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 липня 2020 року.

Суддя Х.М. Мисько