КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2224/13-ц Головуючий у 1-й інст. - Ул'яновська О.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/9488/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Букалов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року, постановлену у складі судді Ул`яновської О.В. у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі головного державного виконавця Гуріної Дарії Ігорівни, ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить суд зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі головного державного виконавця Гуріної Дарії Ігорівнипровести перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно за період з липня 2015 року по вересень 2019 року з урахуванням відомостей викладених в підтвердженні про офіційне працевлаштування ОСОБА_2 в Чорногорії .

Посилається на те, що у провадженні Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувають матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом № 759/2224/13-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.08.2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Після ознайомлення скаржником із довідкою-розрахунком заборгованості, він вважає, що вона не відповідає фактичним матеріалам виконавчого провадження та при її складенні, головним державним виконавцем Гуріною Д.І. не враховано ряд документів, на підставі яких проводився розрахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, а саме підтвердження, яке має відмітку консула Посольства України в Чорногорії , зі змісту якого вбачається, що починаючи з липня 2015 року по вересень 2019 року ОСОБА_2 офіційно працевлаштований в Чорногорії на посаді «Адміністратор» в D.О.О/ «АМАNDIІ», та має офіційну заробітну плату в розмірі 193 євро на місяць, при цьому отримує на руки після сплати податків суму в розмірі 129,31 Євро. В разі прийняття державним виконавцем при складанні довідки - розрахунку заборгованості вищевказаного підтвердження, сума боргу підлягала б суттєвому зменшенню, проте державний виконавець відмовилась приймати це підтвердження до уваги при складанні довідки - розрахунку заборгованості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року скаргу ОСОБА_2 - задоволено.

Зобов`язано Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі головного державного виконавця Гуріної Дарії Ігорівни провести перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно за період з липня 2015 року по вересень 2019 року з урахуванням відомостей викладених в підтвердженні про офіційне працевлаштування ОСОБА_2 в Чорногорії .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Посилається на те, що судом безпідставно визнано працевлаштування боржника на робочому місці у Чорногорії з 28.07.2015 року та отримання ним заробітної плати у розмір 193 євро в місяць без доведення вказаних обставин жодними належними та допустимими доказами, оскільки наданий боржником на підтвердження його доводів документ виготовлено на іноземній мові невідомій скаржнику, що не дозволяє встановити його зміст. Копія документа з назвою «Підтвердження» не містить жодних відомостей щодо перекладача, який здійснив переклад даного документа, як не містить і засвідчення консулом вірності його перекладу з однієї мови на іншу. На документах, які подані скаржником в якості доказів офіційного працевлаштування його в Чорногорії відсутній апостиль, що свідчить про те, що їх легалізація не здійснювалась. Судом при вирішенні справи не витребовувались та не досліджувались від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві матеріали виконавчого провадження, про витребування якого було заявлено представником скаржника при подачі скарги.

Представник боржника ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Просив розглянути апеляційну скаргу без участі адвоката скаржника за наявними доказами у справі та з урахуванням поданого відзиву. Посилається на те, що боржником ОСОБА_2 надано до суду офіційний та завірений консулом документ, в якому міститься інформація про його посаду, організацію в якій він працевлаштований, рівень його щомісячного доходу за відповідний період часу та рівень сплачуваних ним податків із заробітної плати. Вказаний документ відповідає вимогам законодавства та нормам Закону України «Про міжнародне приватне право». Намагання скаржника поставити вказаний документ під сумнів є його оціночними твердженнями, які не ґрунтуються на вимогах закону. Скаржником було надано всі необхідні докази та документи, якими підтверджувались його вимоги за поданою скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу відзиву на апеляційну скаргу до суду не надали, в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до підтвердження, яке видане D.O.O. «AMANDI» ОСОБА_2 працевлаштований на робочому місці у D.O.O. «AMANDI» адміністратором від 28.07.2015 року, заробітна плата становить 193 євро на місяць, дохід якого складає за період з липня 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 6521 євро.

10.02.2020 року державним виконавцем проведено перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . При виготовленні довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №57914 від 10.02.2020рокувимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 державним виконавцем не було дотримано та не перевірено достовірність інформації про джерела доходів боржника за період з 28.07.2015 року по вересень 2019 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Святошинському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 759/2224/13-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.08.2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно.

10.02.2020 року державним виконавцем проведено перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відповідно до якого у боржника станом на 01.02.2020 року виникла заборгованість по аліментах у розмірі 168 375 грн 00 коп.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідноч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особі державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 195 СК Українизаборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок проведення розрахунку заборгованості з аліментів державним виконавцем врегульовано «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим 02.04.2012 року за № 489/20802.

Згідно п. 7.13 вказаної Інструкції, державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

При цьому, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (підпункт 7.13.1 п. 7.13 Інструкції).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд виходив з того, що при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем не прийнято до уваги підтвердження, видане D.O.O. «AMANDI», відповідно до якого ОСОБА_2 працевлаштований на робочому місці у D.O.O. «AMANDI» адміністратором від 28.07.2015 року, заробітна плата становить 193 євро на місяць, дохід якого складає за період з липня 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 6521 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із скаргою представником ОСОБА_2 надано копію документа, датованого 11.10.2019 року, який має назву «POTVRDA» (т.2, а.с. 186). Всі записи у даному документі зроблено іноземною мовою. В нижній частині документа наявний відтиск штампу з наступною текстовою інформацією: «18 листопада 2019 року, я ОСОБА_5 , консул Посольства України в Чорногорії, засвідчую вірність цієї копії з оригіналом документа». Також вказана інформація щодо реєстрового номера, суми консульського збору та прізвища консула.

Засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, відповідно до підпункту 5 пункту 1.3 Положення про Порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004 року №142/5/310, являється однією з нотаріальних дій, які можуть вчинятись консулами.

Консулом вчиняються дії виключно із засвідчення вірності копії документу, без будь - якої перевірки достовірності відомостей, що зазначені в даному документі, оскільки здійснення такої перевірки в даному випадку Положенням не передбачено.

Колегія суддів звертає увагу, що жодних відомостей про те, що документ з назвою «ПІДТВЕРДЖЕННЯ» є офіційним перекладом документу з назвою «POTVRDA» заявником суду не надано. Копія документа з назвою «ПІДТВЕРДЖЕННЯ» не містить жодних відомостей щодо перекладача, який здійснив переклад даного документа, як і не містить засвідчення консулом вірності його перекладу з однієї мови ні іншу.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» у разі коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою та положень договорів про правову допомогу щодо мови документів.

Апеляційним судом встановлено, що оригінал документу під назвою «ПІТВЕРДЖЕННЯ» судом першої інстанції не оглядався, оскільки представником ОСОБА_2 до суду було подано лише копію вказаного документу, а в судовому засіданні під час розгляду справи сторони не були присутні.

Апеляційному суду оригінал вказаного документа скаржником для огляду також не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із скаргою на дії державного виконавця представником ОСОБА_2. було заявлено клопотання про витребування з Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві матеріалів виконавчого провадження № 59757613/14.

Проте, судом першої інстанції при вирішенні даної справи не було витребувано та не досліджено матеріали виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані представником ОСОБА_2 копії документів від 11.10.2019 року з назвою «POTVRDA», від 11.10.2019 року з назвою «ПІТВЕРДЖЕННЯ», таблиця - розрахунок не є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України, які б підтверджували офіційне працевлаштування ОСОБА_2 в Чорногорії та отримання ним заробітної плати у розмірі, яка вказана у цих документах.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник ОСОБА_1 пояснила, що в матеріалах виконавчого провадження також відсутній оригінал документу під назвою «ПІТВЕРДЖЕННЯ».

Крім того, представник ОСОБА_1 вказала про те, що заяву державному виконавцю про здійснення перерахунку заборгованості від імені боржника подав його батько - ОСОБА_6 . При цьому, жодного документу на підтвердження повноважень батька боржника щодо подання відповідної заяви від імені ОСОБА_2 матеріали виконавчого провадження не містять.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року встановлено, що з наданих копій виконавчого провадження не доведено та не надано суду жодного доказу, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_6 є представником боржника ОСОБА_2 (т.2, а.с.165-166).

Оскільки надані скаржником документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту працевлаштування ОСОБА_2 в Чорногорії на робочому місці у D.O.O. «AMANDI» адміністратором з 28.07.2015 року та отримання ним заробітної плати у розмірі 193 євро на місяць, колегія суддів дійшла висновку, що державним виконавцем Гуріною Д.І. при формуванні довідки - розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 від 10.02.2020 року правомірно не прийняті до уваги надані батьком ОСОБА_2 вищевказані документи від 11.10.2019 року.

Вищевказані обставини суд першої інстанції залишив без уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_2 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, судом не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.