ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 липня 2020 року

м. Харків

справа № 953/4013/20

провадження № 22-ц/818/3527/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року в складі судді Ніколаєнко І.В.,

у с т а н о в и в :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку та просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 84,8 кв м, житловою площею 49, 2 кв м, та земельної ділянки, кадастровий номер :12:038:0004, площею 0,0614 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений 05 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. за реєстраційним номером № 2550;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 84,8 кв м, житловою площею 49,2 кв м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. за реєстровим номером № 598;

- скасувати державну реєстрацію прав на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею, 84,8 кв м, житловою площею 49,2 кв м з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :12:038:0004, загальною площею 0,0614 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. за реєстровим номером 51082546, та скасувати державну реєстрацію прав на цю земельну ділянку за ОСОБА_3 ;

- визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею, 84,8 м 2, житловою площею 49,2 м 2, з надвірними будівлями, та на земельну ділянку (кадастровий номер :12:038:0004), загальною площею 0,0614 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано строк для сплати судового збору в розмірі 10510,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявниці з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконала вимог ухвали суду від 13 березня 2020 року.

18 травня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції від 15 квітня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в умовах діючого карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, вона не мала можливості зібрати суму судового збору в розмірі 10510 грн для сплати судового збору. Зазначає, що вона тимчасово не працює, а на її утриманні заходиться непрацездатна мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вказані обставини, вона мала намір звернутися до суду з заявою про відстрочення сплати судового збору, однак дізналась, про те, що позов визнано не поданим та повернуто.

Відповідачі ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила відстрочити судовий збір до розгляду справи по суті. При цьому, посилалась на скрутний майновий стан (а. с. 29).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова 13 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції вважав, що позовна заява не відповідає вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України, а саме позивачка не надала документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 10510, 00 грн.

Копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року про залишення заяви без руху позивачка отримала 13 березня 2020 року, тобто для заявника десятиденний строк для усунення недоліків заяви почався 13 березня 2020 року та мав закінчитись 23 березня 2020 року (а. с. 37).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Для того щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 726/927/14-ц (провадження № 61-29174св18).

Вирішуючи питання про повернення заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції не дав оцінки заяві позивачки від 11 березня 2020 року, в якій остання просила відстрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті, обґрунтовуючи скрутним матеріальним становищем (а. с. 29).

Крім того, з 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами) на усій території України установлено карантин, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким у пункті 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки,визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначені зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року, проте зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, а тому мають зворотну силу, тобто поширюються на правовідносини, пов`язані зі здійсненням судочинства у всіх справах, у тому числі і тих, які вже знаходяться на розгляді в суді.

Отже, встановлений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року десятиденний процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 не може бути меншим, ніж строк дії карантину, а на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

На час вирішення судом першої інстанції питання про повернення позовної заяви ОСОБА_1 карантин на всій території України було встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаною та повернення її ОСОБА_1 є помилковим.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 липня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В.Бурлака

О.М.Хорошевський