ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1437/20 Справа № 199/3374/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" про визнання кредитного договору недійсним

за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон"

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до заяви про встановлення кредитного ліміту №7563/980 від 27 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Юнісон» був укладений Кредитний договір від 27 серпня 2015 року, відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою 12 процентів річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 27 серпня 2016 року. Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід`ємною частиною ДКБО. ДКБО - це публічний договір, який укладається шляхом прийняття потенційним клієнтом розміщених на офіційному сайті ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» (далі - Банк, Позивач) за електронною адресою в мережі Інтернет http://official.unisonbank.com.ua умов ДКБО, які є пропозицією (офертою) Банку укласти ДКБО, відповідно до якого Банк бере на себе зобов`язання перед фізичними особами, які приймають (акцептують) цю пропозицію, надавати банківські продукти (послуги) в порядку та на умовах, передбачених цим ДКБО за Тарифами, які встановлені Банком та оприлюднені на офіційному сайті Банку. ДКБО укладається на підставі та відповідно до статей 633, 641 та 644 Цивільного кодексу України та є пропозицією укласти договір. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», «Умовами надання споживчого кредиту» затвердженого протоколом Правління ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» від 02 березня 2015 року №12/2015 та Графіком здійснення платежів (далі - Графік), складає між ним та Банком Кредитний договір у розумінні ДКБО (далі - Кредитний договір). Свою згоду на укладення ДКБО відповідач підтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів (послуг). На підставі Умов відкриття кредитних ліній, що є невід`ємною частиною ДКБО відповідачем була подана заява про встановлення кредитного ліміту № 6266 від 24.04.2015, яка разом з ДКБО (в т.ч. Тарифами та Умовами банківських продуктів), складає Кредитний договір в розумінні ДКБО. Згідно з п. 4.1 Умов відкриття кредитних ліній моментом (днем) надання Банком Клієнту кредиту (його частини/траншу) є день здійснення першої операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за рахунок кредитного ліміту за умови відсутності/недостатності на Рахунку власних (не кредитних) коштів клієнта. Відповідно до п. 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній та встановленого Кредитним договором розміру обов`язкового мінімального платежу Відповідач зобов`язався повертати кредит Банку шляхом здійснення сплати обов`язкового мінімального платежу в розмірі З (трьох) % від суми отриманого кредиту (витраченого кредитного ліміту) щомісячно з 01 по 25 числа кожного місяця. Згідно з п. 3.1 Умов відкриття кредитної лінії Банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру встановленої процентної ставки, фактичної кількості днів користування Кредитом та умовною кількістю днів у році (360 днів), при цьому при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме встановив кредитну лінію на рахунок № НОМЕР_1 у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 4.1 ДКБО Клієнт сплачує винагороду Банку за послуги в межах відповідних Банківських продуктів (послуг), що надаються на підставі Заяви про надання Банківських послуг (продукту). Пунктом 3.3 Умов відкриття кредитної лінії передбачено, що Клієнт зобов`язується сплачувати комісії, пов`язані з отриманням/користуванням Кредитною лінією за умови, що такі комісії, умови їх нарахування та сплати передбачені Банківським продуктом та/або Тарифами, з відповідним відображенням такої умови в Кредитному договорі. Умовами Кредитного договору встановлено, що Відповідач зобов`язався сплачувати комісії за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,5 % від суми заборгованості за Кредитом (Кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій, здійснених в торгівельно-сервісний мережі, мережіінтернет та 4,9 % від суми заборгованості за Кредитом (Кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій за рахунком, в тому числі з видачі готівки. Відповідно до підпункту 6.3.1 Умові відкриття кредитних ліній Позичальник зобов`язався повернути Банку отриманий Кредит, сплатити нараховані проценти за користування Кредитом та комісії у повному обсязі, виконувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені Кредитним договором, у тому числі своєчасно забезпечувати наявність грошових коштів на Рахунку у сумі, достатній для здійснення відповідних платежів. Відповідач свої зобов`язання, передбачені підпунктом 6.3.1 Кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісією. Згідно з п. 7.2 Умов відкриття кредитної лінії за порушення термінів/строків повернення Кредиту (в тому числі. Обов`язкового мінімального платежу) та/або сплати процентів, та/або комісій за користування Кредитом за Кредитним договором Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором Відповідач станом на 05 травня 2018 року має заборгованість - 21 674,99 грн., яка складається з наступного:8 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3680,33 грн. - прострочена заборгованість за процентами;6741,98 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 3252,68 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту. У разі порушення кредитних зобов`язань, Банк має право, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, шляхом направлення письмової вимоги на адресу Клієнта а Клієнт зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання у повному обсязі протягом зо (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання Банком. У випадку невиконання Клієнтом умов письмової вимоги. Банк має право пред`явити позов у відношенні Клієнта та задовольнити свої вимоги, що випливають з Кредитного договору, з будь-якого майна Клієнта будь-яким способом, за власним вибором Банку, відповідно до вимог чинного законодавства України. Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви вимоги Банку за Кредитним договором залишилися не задоволеними. Просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» (код за ) заборгованість за договором від 27 серпня 2015 року в сумі 21674,99 грн.; Стягнути зОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» (код за СДРПОУ 38514375) витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (а.с.1-4).

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 не погодившись із позовом подала зустрічний позов, який обґрунтовує, тим що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду знаходиться справа №199/3374/18 за позовом ПАТ«Банк «Юнісон» про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.08.15 р. в розмірі 21674,99 грн. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї ПАТ «Банк «Юнісон» зазначає, що 27.08.2015 р. між ОСОБА_1 таПАТ «Банк «Юнісон» був укладений кредитний договір відповідно до якого Позивачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 27.08.2016 р. Відповідач зазначає, що свою згодуна укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі- ДКБО) Позивачпідтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів. Позивач прийшов до висновку, що при укладанні Кредитного договору від 27.08.15 р., були порушені вимоги чинного законодавства України.При оформленні кредитного договору від 27.08.2015 року працівниками ПАТ «Банк «Юнісон» не була належним чином перевірена особа, яка отримувала кредит. Доказами про відсутність волевиявлення сторони (боржника) на укладення правочину - кредитного договору з відповідачем є те що 04.08.2015 позивачем було загублено паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 08.11.2005 Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області разом з ідентифікаційним номером НОМЕР_2. 04.08.2015 р. Позивач звернулась із заявою до чергової частини Синельниківського МВ з письмовою заявою про втрату паспорта.Розглянувши матеріали ЖЄО № 4208 від 04.08.2015 р., ДІМ Синельниківського МВ ТУ. МВС України в Дніпропетровській області затвердив висновок від 17.08.2015 р., де вважає розглянутою заяву громадянки ОСОБА_1 15.09.2015 Позивач отримала новий паспорт серія НОМЕР_4 виданий 15.09.2015 р. Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.Таким чином, встановлено, що з 04.08.2015 р. по 15.09.2015 р. у Позивача був відсутній паспорт громадянина України, за яким вона могла б укласти Кредитний договір від 27.08.2015 з Відповідачем та отримати кошти в сумі 8000 грн. Ознайомившись з письмовими доказами доданими до позовної заяви ПАТ «Банк «Юнісон» про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 27.08.15 р. в розмірі 21674,99 грн. встановлено, що у пред`явленій копії паспорта фотокартка та підпис, який посвідчує копію паспорта, не належать саме відповідачу; в заяві про встановлення кредитного ліміту та у додатку до заяви підписи суттєво відрізняються від справжнього підпису відповідача. Таким чином, позивач вважає неналежними надані відповідачем докази, а саме: копію паспорту на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданий 08.11.2005 р. Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, оскільки цей документ було втрачено у 04.08.2015 року і на час укладення договору 27.08.2015 року він був недійсним. Отже, при оформленні кредитного договору від 27.08.2015 року працівниками ПАТ «Банк «Юнісон» не була належним чином перевірена особа, яка отримувала кредит (а.с.58-61).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» про визнання кредитного договору недійсним - задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір від 27 серпня 2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» та ОСОБА_1 (а.с.76-78).

Додатковим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року вирішено питання щодо судових витрат (а.с.94-95).

Не погодившись з таким рішенням суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Юнісон" подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування судом 1 інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити (а.с. 81-83).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав суду копію заяви про встановлення кредитного ліміту № 7563/980 від 27 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Юнісон» був укладений Кредитний договір від 27 серпня 2015 року, відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою 12 процентів річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 27 серпня 2016 року. До документів для отримання кредиту надано копію паспорт громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Синельникове Дніпропетровської області серії НОМЕР_3 , виданий 08 листопада 2005 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Дана копія паспорту посвідчена підписом ОСОБА_1 27 серпня 2015 року власноруч, а також штемпелем представника банку 27 серпня 2015 року та підписом ОСОБА_3 . Згідно копії даного паспорту ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 17 квітня 2014 року.

Також до документів на отримання кредиту надано посвідчену ОСОБА_1 27 серпня 2015 року копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 , яку видано Державною податковою інспекцією в АНД районі 17 березня 2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 05 травня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 21674,99 грн., яка складається з наступного: 8000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3680,33 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 6741,98 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 3252,68 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту.

Однак, згідно висновку ДІМ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Сорокіна О.Г., погодженого з в.о. начальника СДІМ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Банного А.В., затвердженого Начальником Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Брандисом О.В. від 17 серпня 2015 року, заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2015 року про втрату паспорта на її ім`я на ринку «Привокзальний» м.Синельникове вважати розглянутою.

15 вересня 2015 року Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в місті Синельникове Дніпропетровської області, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 . На 11 сторінці даного паспорту мається відмітка про реєстрацію, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 з 01 липня 1986 року.

Згідно дублікату картки фізичної особи - платника податків, виданої Синельниківською об`єднаною ДПІ 17 жовтня 2006 року, ОСОБА_1 має ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Також судом встановлено, що фотокартки в копіях паспорту, наданого для оформлення кредиту та копії паспорту ОСОБА_1 отриманого15 вересня 2015 року не збігаються та на них містяться різні особи.

На підставі викладено суд 1 інстанції дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог за первісним позовом слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню, як законний, обґрунтований та підтверджений документально.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2015 року між ПАТ «Банк «Юнісон» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 7563/980, відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 8 000,00 грн., зі сплатою 12 процентів річних за користування кредитними коштами, шляхом здійснення фіксованих платежів кожного місяця 25 числа починаючи з 25 вересня 2015 року відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 27 серпня 2016 року.

Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід`ємною частиною ДКБО.

ДКБО - це публічний договір, який укладається шляхом прийняття потенційним клієнтом розміщених на офіційному сайті ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» за електронною адресою в мережі інтернет http://official.unisonbank.com.ua умов ДКБО, які є пропозицією (офертою) банку укласти ДКБО, відповідно до якого банк бере на себе зобов`язання перед фізичними особами, які приймають (акцептують) цю пропозицію, надавати банківські продукти (послуги) в порядку та на умовах, передбачених цим ДКБО за тарифами, які встановлені банком та оприлюднені на офіційному сайті банку. ДКБО укладається на підставі та відповідно до статей 633, 641 та 644 Цивільного кодексу України та є пропозицією укласти договір.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», «Умовами надання споживчого кредиту» затвердженого протоколом Правління ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» від 02 березня 2015 року №12/2015 та графіком здійснення платежів, складає між ним та банком кредитний договір у розумінні ДКБО.

Свою згоду на укладення ДКБО Відповідач підтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів (послуг).

На підставі умов відкриття кредитних ліній, що є невід`ємною частиною ДКБО відповідачем була подана заява про встановлення кредитного ліміту № 6266 від 27.08.2015, яка разом з ДКБО (в тому числі тарифами та умовами банківських продуктів), складає кредитний договір в розумінні ДКБО.

Згідно з п. 4.1 умов відкриття кредитних ліній моментом (днем) надання банком клієнту кредиту (його частини/траншу) є день здійснення першої операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за рахунок кредитного ліміту за умови відсутності/недостатності на рахунку власних (не кредитних) коштів клієнта.

Відповідно до п. 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній та встановленого кредитним договором розміру обов`язкового мінімального платежу відповідач зобов`язався повертати кредит банку шляхом здійснення сплати обов`язкового мінімального платежу в розмірі 3 (трьох) % від суми отриманого кредиту (витраченого кредитного ліміту) щомісячно з «01» по «25» числа кожного місяця.

Згідно з п. 3.1 умов відкриття кредитної лінії банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру встановленої процентної ставки, фактичної кількості днів користування Кредитом та умовною кількістю днів у році (360 днів), при цьому при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме встановив кредитну лінію на рахунок № НОМЕР_1 у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1 ДКБО клієнт сплачує винагороду банку за послуги в межах відповідних Банківських продуктів (послуг), що надаються на підставі заяви про надання банківських послуг (продукту).

Пунктом 3.3 умов відкриття кредитної лінії передбачено, що клієнт зобов`язується сплачувати комісії, пов`язані з отриманням/користуванням Кредитною лінією за умови, що такі комісії, умови їх нарахування та сплати передбачені Банківським продуктом та/або тарифами, з відповідним відображенням такої умови в Кредитному договорі.

Умовами кредитного договору встановлено, що відповідач зобов`язався сплачувати комісії за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,5 % від суми заборгованості за кредитом (кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій, здійснених в торгівельно-сервісний мережі, мережі інтернет та 4,9 % від суми заборгованості за кредитом (кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій за рахунком, в тому числі з видачі готівки.

Відповідно до підпункту 6.3.1 умові відкриття кредитних ліній позичальник зобов`язався повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та комісії у повному обсязі, викопувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором, у тому числі своєчасно забезпечувати наявність грошових коштів на рахунку у сумі, достатній для здійснення відповідних платежів.

Відповідач свої зобов`язання, передбачені підпунктом 6.3.1 кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісією.

Згідно з п. 7.2 умов відкриття кредитної лінії за порушення термінів/строків повернення Кредиту (в тому числі, обов`язкового мінімального платежу) та/або сплати процентів, та/або комісій за користування кредитом за Кредитним договором клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідач не виконує свої зобов`язання та протягом тривалого часу не сплачує кошти позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05 травня 2018 року становить 21 674,99 грн., з яких: 8 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 3 680,33 грн. прострочена заборгованість за процентами; 6 741,98 грн. прострочена заборгованість за комісіями; 3 252,68 грн. пеня за прострочення сплати кредит.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач в односторонньому порядку порушив свої зобов`язання.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із кредитного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за послуги банку, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін, а також і в частині комісійних доходів в якості оплати на забезпечення обслуговування кредитної заборгованості.

Підпис ОСОБА_1 під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Проте, як вбачається з умов кредитного договору, банк надав позичальнику кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно забезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладання договору), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладання договору)продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладання договору)нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладання договору) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року (в редакції, що діяла на час укладання договору) визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В свою чергу відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладання договору) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів.

Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

На підставі зазначено, колегія суддів вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії у сумі 6 741,98 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що відповідач свої зобов`язання не виконує та продовжує користуватися кредитом, він зобов`язаний сплачувати за це проценти за ставкою, передбаченою кредитним договором.

Отже, з урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості за кредитним договором, а саме: 8 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 3 680,33 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Також апеляційний суд зазначає, що банк нараховує пеню з 26.11.2016 року, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, у сумі 3 252,68 грн., яка підлягає стягненню в повному обсязі, адже відповідачем не подавалась заява про застосування строків позовної давності до цієї вимоги.

Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконує належним чином, а тому позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню та стягненню на користь банку заборгованість за кредитним договором №7563/980 від 27.08.2015 року, станом на 05.05.2018 року у сумі 14 933,01 грн., яка складається із: 8 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3 680,33 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 3 252,68 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3 034,82 грн.

Із висновком суду 1 інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог та визнання недійсним кредитного договору, колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до п.1 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

За змістом Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правовчину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Задовольняючи вказані вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач не підписував кредитний договорі, оскільки копія паспорту яка долучена банком до позову, був втрачений 04.08.2015 року, тобто на момент укладання спірного договору від 27.08.2015 року у відповідача взагалі був відсутній паспорт.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона не укладала та не підписувала спірний кредитний договорі, так як у неї на час укладення кредитного договору взагалі не було паспорту, вона його втратила.

Згідно із вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, в першу чергу підлягала встановленню обставина чи підписував відповідач кредитний договір чи ні, без встановлення цих обставин, рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, та ґрунтуватися на припущеннях, виходячи з факту отримання нового паспорту, фотокартка в якому, на думку суду, не збігається з фотокарткою у копії паспорту доданого до спірного кредитного договору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 не укладала та не підписувала кредитний договір остання зазначили про те, що банком до позовної заяви долучено копію паспорту який нею втрачено, що підтверджується висновком ДІМ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Сорокіна О.Г., погодженого з в.о. начальника СДІМ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Банного А.В., затвердженого Начальником Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Брандисом О.В. від 17 серпня 2015 року, в якому зазначено, що заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2015 року про втрату паспорта на її ім`я на ринку «Привокзальний» м.Синельникове вважати розглянутою.

Отже належним доказом по справі, який би підтвердив чи спростував факт укладання та підписання саме відповідачем кредитного договору, може бути висновок почеркознавчої експертизи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав,передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Тобто, враховуючи те, що відповідач заперечує факт підписання нею кредитного договору, суд 1 інстанції повинен був роз`яснити останній її право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності її підпису у спірному договорі, і тільки після отримання відповідного висновку експерта або відмови від проведення почеркознавчої експертизи вирішувати питання про доведеність чи недоведенність вимог позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №1512/2-234/11.

ОСОБА_1 ані до суду ! Інстанції, ані до суду апеляційної інстанції відповідного клопотання не подавала.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду 1 інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог, є таким, що ґрунтується на припущеннях, оскільки лише експерт може надати відповідь на питання, чи належить підпис відповідача, який вчинений у кредитному договорі саме відповідачу чи ні, а тому зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" () заборгованість за кредитним договором №7563/980 від 27.08.2015 року, станом на 05.05.2018 року у сумі 14 933,01 грн., яка складається із: 8 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 3 680,33 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 3 252,68 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" () судовий збір у сумі 3 034,82 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: