Провадження №2/523/2402/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди,-

Установив:

Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування завданої майнової шкоди, посилаючись на наступні обставини.

23.08.2016 року було укладено договір добровільного страхування, за яким Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» застрахувало майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 .

23.05.2017 року, в місті Одесі, відбулась ДТП за участю автомобіля HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 , та мотоцикла Viper, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП було пошкоджено HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла Viper, державний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Галицька», поліс НОМЕР_3 .

Згідно постанови Суворовського районного суду міста Одеси, винним у ДТП визнано відповідача, постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась.

08.06.2017 року, Позивач сплатив вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля в безготівковій формі на рахунок СТО на загальну суму 41 993, 50 гривень, дана обставина підтверджується копією платіжного доручення.

Свої позовні вимоги Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» обґрунтовує тим, що у ПрАТ «Страхова Компанія «Галицька» не виник обов`язок виплати страхового відшкодування, через те, що Позивач не звернувся до СК «Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування протягом року після настання ДТП.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди у розмірі 41 993, 50 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А. І. від 13 січня 2020 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Суворовського районного суду м. Одеси.

Справу отримано Суворовським районним судом м. Одеси 28 лютого 2020 року та передано судді Сувертак І. В. 28 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено, що у випадку ненадання відзиву без поважних причин, суд розгляне справу за наявними матеріалами. (а.с. 37,38).

Представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 47).

Відповідач надав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити в позові повністю з посиланням на наявний у нього поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був діючим на момент ДТП та повністю покриває завдану шкоду.

Відповідач також зазначив про безпідставність та передчасність позову як такого. (а.с. 44-46).

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову з обґрунтувань, що викладені в відзиві на позов. (а.с. 46).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.05.2017 року, в місті Одесі, відбулась ДТП за участю автомобіля HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 , та мотоцикла Viper, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП було пошкоджено HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 23.01.2018 року, винним у ДТП визнано ОСОБА_1 , постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась. (а.с. 14).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Галицька», поліс НОМЕР_3 . (а.с. 21).

Автомобіль HYUNDAI Accent, державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП застрахований відповідно до договору добровільно страхування.

08.06.2017 року, Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» сплатило вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля в безготівковій формі на рахунок СТО на загальну суму 41 993, 50 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення. (а.с. 20).

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Таким чином, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

В своєму позові Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» посилається на своє право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок безпосереднього завдавача шкоди, у зв`язку з тим, що у страховика відповідача не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, через те, що Позивач не звернувся з відповідною заявою до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «Галицька» протягом встановленого терміну.

Суд не може погодитись з такою позицією позивача, оскільки фактично останній не дотримався вимог ст. 35, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того з позовної заяви вбачається, що позивач взагалі з заявою до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «Галицька» не звертався, хоча і був обізнаний як про наявність полісу обов`язкового страхування так і про порядок відшкодування витрат, понесених у зв`язку з виконанням свого обов`язку за договором добровільного страхування майна, шляхом звернення до страховика відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість пред`явлених позовних вимог, а тому в позові слід відмовити.

Що стосується вимоги про відшкодування витрат пов`язаних з оплатою судового збору, то така вимога задоволенню також не підлягає, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 червня 2020 р.

Суддя