Ухвала

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 647/294/20

провадження № 61-10038ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянувши касаційну скаргу Фермерського господарства «Влада» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 березня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Влада» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 грудня 2017 року між нею та Фермерським господарством «Влада» укладено договір оренди землі, згідно якого останньому надано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення площею 20,2 га з кадастровим номером: :02:001:0167 та площею 29,8 га з кадастровим номером: :02:001:0168. Договір укладено строком на 10 років з орендною платою 1200 грн за 1 га.

Позивачка зазначила, що відповідач порушив істотні умови договору, а саме - допустив систематичну несплату орендної плати. Так, відповідач сплатив орендну плату за 2018 та 2019 роки у меншому розмірі, ніж передбачено договором, без урахування індексів інфляції.

Посилаючись на те, що в зв`язку з порушенням ФГ «Влада» свого обов`язку щодо сплати орендної плати, вона позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладенні договору оренди землі. Таким чином, позивачка зазначила, що порушення відповідачем істотних умов договору згідно статей 526, 610, 611 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди.

На підставі викладеного позивачка просила: 1) розірвати договір оренди землі від 20 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Влада» щодо права оренди на земельні ділянки, розташовані на території Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області, кадастрові номери :02:001:0167 та :02:001:0168; 2) зобов`язати Фермерське господарство «Влада» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0167 та :02:001:0168; 3) стягнути з Фермерського господарства «Влада» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі у розмірі 19 013,70 грн та пеню у розмірі 5 110,02 грн; 4) судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі від 20 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Влада» щодо права оренди на земельні ділянки, розташовані на території Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області, кадастрові номери :02:001:0167 та :02:001:0168.

Зобов`язано фермерське господарство «Влада» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0167 та :02:001:0168.

Стягнуто з фермерського господарства «Влада» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі у розмірі 17 013,70 грн та пеню у розмірі 5 110,02 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

01 липня 2020 року Фермерське господарство «Влада» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 березня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом спору у цій справі є розірвання договору оренди землі від 20 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Влада» щодо права оренди на земельні ділянки, розташовані на території Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області, кадастрові номери :02:001:0167 та :02:001:0168; зобов`язання Фермерське господарство «Влада» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0167 та :02:001:0168; стягнення з Фермерського господарства «Влада» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі у розмірі 19 013,70 грн та пеню у розмірі 5 110,02 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки ФГ «Влада» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 березня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства «Влада» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 березня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Влада» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська