Провадження № 4-с/686/72/20
УХВАЛА

13 липня 2020р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суду в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю адвоката Панькової О.Ю., державного виконавця ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Хмельницький)

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Козія Т.В., в якій просить скасувати Постанову Головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Козія Тараса Васильовича про завершення виконавчого провадження від 13.02.2020р. у виконавчому провадженні № 51150770 та зобов`язати його відновити виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови.

Скаргу мотивує тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2015 року задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення боргу. На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Ухвалою суду від 28.10.2019 року стягувача, ПАТ КБ «Надра», було замінено на ТОВ «ФК «Фінмарк». Ухвалою суду від 18.12.2019 року ТОВ «ФК «Фінмарк» було замінено на ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні №51150770.

14.01.2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В ході слухання цієї заяви державним виконавцем було надано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2020 року, згідно якої було виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження.

Скаржник не погоджується з такими діями виконавця, вважає, що виконавче провадження ВП №51150770 було закінчене з грубим порушенням вимог закону України «Про виконавче провадження», дії виконавця є самовільними, такими, що порушують права стягувача, а тому вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просить скаргу задоволити.

Державний виконавець в судовому засіданні проти скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, зазначає, що державний виконавець діяв в межах закону, просить залишити скаргу без задоволення.

26.03.2020 року державним виконавцем надано відзив на скаргу, який разом із додатками долучено до матеріалів справи.

27.04.2020 року скаржником надано додаткові пояснення на обґрунтування вимог скарги.

18.05.2020 року державним виконавцем надано відзив на скаргу.

22.05.2020 року державним виконавцем надано заперечення на додаткові пояснення на обґрунтування вимог скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2015 року задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення боргу. На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Дані обставини підтверджуються копіями відповідних документів.

Ухвалою суду від 28.10.2019 року стягувача, ПАТ КБ «Надра», було замінено на ТОВ «ФК «Фінмарк». Ухвалою суду від 18.12.2019 року ТОВ «ФК «Фінмарк» було замінено на ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні №51150770.

14.01.2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В ході слухання цієї заяви державним виконавцем було надано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2020 року, згідно якої було виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження. Копії постанови додаються.

Відповідно до змісту Постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає, що борг сплачено згідно договору про погашення заборгованості на стадії виконання рішення суду від 18.12.2019 року, який надійшов на адресу відділу 06.02.2020 року.

Також в тексті постанови зазначено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачені. Тому, відповідно, державним виконавцем винесено Постанову про виділення стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження в окреме провадження.

Далі по тексту постанови вказано, що керуючись вимогами п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/15220/15-ц що виданий 18.04.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення на користь ПАТ «КБ «НАДРА» борг у сумі 38 1 16.87 доларів США та 800 грн. завершити.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як підтвердження фактичного виконання державний виконавець вказує на договір про погашення заборгованості на стадії виконання рішення суду від 18 грудня 2019 року. Копія додається.

Вищевказаний договір укладено між сторонами виконавчого провадження ВП № 51150770, а саме стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 у процесі виконання рішення суду.

В контексті цієї угоди сторони виконавчого провадження домовились про укладення угоди про погашення заборгованості на стадії виконання та закінчення виконавчого провадження про те, що заборгованість погашена у добровільному порядку боржником на користь стягувана в повному обсязі. Таким чином, примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2015 року по справі №686/15220/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не відбулось.

А отже, постанова про закінчення виконавчого провадження у ВІІ № 51150770 від 13.02.2020 року є безпідставною, та такою, що підлягає скасуванню, а дії головного державного виконавця Другого Відділу ДВС міста Хмельницький Центрально-Західного Міжрегіонального управління юстиції (місто Хмельницький) неправомірними.

Така позиція підтверджується практикою ВС. Зокрема, дана аргументація чітко підтверджується постановою ВП ВС від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18. ВП ВС вважає вмотивованими висновки, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа: 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. У постанові від 11 березня 2020 року наголошується, шо виконавчий збір за своїм змістом є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Заперечення державного виконавця на скаргу ОСОБА_2 , суд оцінює критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця є підставною, обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 450 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Скасувати Постанову Головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Козія Тараса Васильовича про завершення виконавчого провадження від 13.02.2020р. у виконавчому провадженні № 51150770 та зобов`язати його відновити виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з часу її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 15.07.2020 року.

Суддя: