Ухвала

10 липня 2020 року

м. Київ

справа № 161/14226/19

провадження № 61-9832ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 лютого 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Вона є уродженкою м. Луцька Волинської області, а її чоловік м. Кропивницький Кіровоградської області. Шлюб укладали на території місця проживання чоловіка, оскільки до шлюбу проживали разом з ним у його квартирі, в м. Кропивницький і планували там проживати сім`єю надалі. Після укладення шлюбу вони з ОСОБА_2 прожили один місяць разом, а згодом вона вимушена була переїхати проживати у м. Луцьк Волинської області, оскільки відповідач почав поводити себе дивно, всупереч загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, забороняв їй повноцінно харчуватись в період її вагітності та чинив на неї психологічний тиск.

Зазначала, що за весь період її вагітності, ОСОБА_2 не цікавився станом її здоров`я, станом здоров`я їхньої майбутньої дитини. Він жодного разу не приїздив до м. Луцька, не навідав її, не телефонував та не надавав у період її вагітності будь-якої моральної, або матеріальної підтримки. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , проте ОСОБА_2 ні нею, ні їхньою спільною новонародженою донькою не цікавився, та не допомагав матеріально. На даний час їх донька ОСОБА_3 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та повністю перебуває на її утриманні, в зв`язку з чим через місяць, після пологів, вона змушена була вийти на роботу. Дитина хворіє, що підтверджується медичною довідкою, а тому вона потребує додаткових коштів.

Зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо доньки, не виявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, про її здоров`я, не забезпечує її матеріально, не спілкується з нею, не цікавиться її життям і здоров`ям, з моменту її народження, не бачив дитини та не виявляє бажання бачитись з нею, за відсутності причин, які б перешкоджали йому це зробити, тому відповідача слід вважати таким, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Крім того, малолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні. Вона самостійно несе витрати на лікування, харчування, одяг для малолітньої дитини. Відповідач є її батьком, проте в добровільному порядку не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, що не виконує батьківських обов`язків та те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками.

03 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 червня 2020 року в указаній вище справі.

В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 1 та 2 частини першої статті 164 СК України.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/14226/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 серпня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська