справа № 208/2/20
№ провадження 2/208/1176/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

За участі:

Секретаря судового засідання - Корнієнко К.Є.,

Позивача - ОСОБА_1 ,

Представника позивача - адвоката Ворона А.І.,

Представника відповідача № 2 - ОСОБА_2 ,

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», суд -

встановив:

02.01.2020 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», згідно до якого позивачем заявлені наступні позовні вимоги:

- стягнути з солідарно з ОСОБА_3 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 4338 гривень 81 копійка;

- стягнути з солідарно з ОСОБА_3 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень 00 копійок;

- судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 гривень покласти на відповідачів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що 01.06.2017 р. її було жорстоко побито її колишнім зятем - ОСОБА_3 , на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був власністю її доньки ОСОБА_4 , так як вона приблизно о 10 год. 00 хв. я визвала поліцейський патруль у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 пошкодив замок дверей будинку та проник у будинок за вищевказаною адресою, належний її доньці ОСОБА_4 .. Свідком всіх зазначених подій була її сусідка - ОСОБА_5 , її донька - ОСОБА_4 . На місце події прибув поліцейський патруль, у складі поліцейських ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не вивели з подвір`я будинку відповідача, чим не перешкодили його протиправним діям, та злочину який він вчинив в подальшому, надав останньому можливість відчути безкарність, так як останній прийняли заяву, провели огляд місця події, відібрали пояснення та поїхали, не притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

В той же день, близько 11 год. 45 хв. ОСОБА_3 завдав їй та її доньці ОСОБА_4 фізичного болю щіткою-шваброю, шляхом нанесення ударів по голові, обливав брудною водою, наносячи удари ногами та штовхнув мене так, що я впала, чим завдав їй тілесні ушкодження, після чого було повторно викликано поліцію, по прибуттю якої було повторно складено протоколи огляду місця події, але жодних заходів щодо ОСОБА_3 вчинено не було. З місця події її відвезли на машині швидкої медичної допомоги до лікарні, де їй було поставлено діагноз: забій голови, забій ЗЧМТ, забій лівої гомілки. 01.06.2020 року вона відмовилася від госпіталізації, вважаючи що її самопочуття поліпшиться. Але вже 02.06.2017 року її стан здоров`я погіршився, що викликало її звернення за медичною допомогою, та була госпіталізована 02.06.2017 року до лікарні № 8 Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», про що повідомлення по це надійшло цього ж дня о 13:00 до Кам`янського ВП. 02.06.2017 року нею повторно було подано заяви про вчинення щодо неї злочину ОСОБА_3 , а саме її побиття. Але за її заявами ні від 01.06.2017 року, ні від 02.06.2017 року внесення даних в ЄРДР не було та досудове розслідування не було розпочато. Лише за її заявою від 04.09.2017 р. до Заводського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесенні данні в ЄРДР за № 0001906 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, вона отримала направлення на СМЕ, та в подальшому визнана потерпілою в межах даного провадження, яке неодноразово закривалося слідчим Білим Є.Г. з підстав відсутності складу злочину, що не відповідає фактичним обставинам та заподіяної їй ЗЧМТ, що підтверджено медичними висновками.

А тому вважає що дії ОСОБА_3 та ГУНП у Дніпропетровській області, призвели до наслідків що ОСОБА_3 завдав їй тілесні ушкодження, та вона проходила стаціонарне лікування в період з 02.06.2017 року у лікарні № 8 - Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», а в подальшому у лікарні № 7 амбулаторне лікування. За цей період нею було витрачено кошти на лікування та придбання ліків, лікарських засобів на загальну суму 4338 гривень 81 копійки, що підтверджено чеками долученими до позову, та підлягає солідарному стягненню на її користь з відповідачів.

Факт того, що саме ОСОБА_3 наніс їй удари та завдав тілесні ушкодження 01.06.2017 року у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого гомілково-ступневого суглобу, підтверджується медичними документами долученими до позову, та які знаходяться в матеріалах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001906 від 04.09.2017 року, показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які також вказали на механізм нанесення тілесних ушкоджень підтверджений протоколам, складеними за результатами слідчих експериментів, які також містяться у зазначеному кримінальному провадженні.

Завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , як наслідок бездіяльності співробітників поліції, завдало їй моральні страждання, які пов`язані із приниженням її гідності, сподівання на захист її від протиправних дій ОСОБА_3 яке не було виправдане, зволікання внесення даних в ЄРДР потягло не встановлення на її тілі судовим експертом явних тілесних ушкоджень, так як за три місяці вони зійшли з її тіла, та як наслідок не враховані експертом при наданні експертного висновку, тривалий час досудового розслідування який продовжувався по 13.03.2019 року, та який закінчився закриттям провадження по справі, потребувало багато сил та часу для захисту її порушених прав, що також тягло неодноразові звернення до органів поліції, прокуратури та суду, і завдало їй моральні страждання. Також необхідність захисту своїх прав в суді, внаслідок її побиття 01.06.2017 року ОСОБА_3 і на теперішній час вимагає зусиль, що викликає хвилювання та завдає моральні страждання, внаслідок постійного нагадування про ті події, а тому вважає що їй завдано моральні страждання, які підлягають солідарному відшкодуванню відповідачами, на суму 25000 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Ворон А.І., в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги, з зазначених у позовній заяві та поясненнях на відзив викладеної позиції сторони позивача. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Щодо судових витрат, то стороною позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень, які підтверджені та підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідач № 1 - ОСОБА_3 , будучи обізнаний про обсяг заявлених до нього позовних вимог ОСОБА_1 , подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності (а.с. 132), та з врахуванням раніше поданих ним заперечень (а.с. 94).

28.01.2020 року від відповідача № 1 ОСОБА_3 подані заперечення, згідно до яких відповідач № 1 не визнав позовні вимоги вцілому, та у задоволені яких просив відмовити.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_3 зазначив, що він не оспорює факт перебування ІНФОРМАЦІЯ_1 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, але він не визнає факт заподіяння ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень. Це підтверджується будь-якими доказами наявності у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, та те, що від первинної госпіталізації остання відмовилася. В акті комп`ютерного томографа який надала позивачка виданий лікарем ОСОБА_10 зазначено, що будь-яких патологій головного мозку - не виявлено. В наданому додатку №10 від ГУНП в Дніпропетровській області КВП від 06.12.2017 року зазначено, що в ході розгляду звернень встановлено, що ОСОБА_3 до ОСОБА_1 взагалі не підходив, будь-яких протиправних дій відносно неї не вчиняв. Саме тому цей позов є необґрунтованим та повністю надуманий позивачем. Із матеріалів справи ЄРДР № 0001906 за ч. 1 ст.125 КК України від 04.09.2017 року його вина не встановлено, що гарантує йому згідно до ст. 17 КПК України, презумпцію невинуватості. Оскільки, його обвинуваченим вироком суду, що набрав законної сили не визнано винним у даному кримінальному правопорушенні, та йому не було встановлено статусу підозрюваного взагалі, та актом СМЕ № 657-Є від 01.06.2018 року свідчить про відсутність завданої шкоди здоров`ю позивачці, а тому відсутні підстави для будь-яких позовних вимог до нього, так як відсутні такі підстави які заявлені позивачкою Крім того, грошові одиниці зазначені у чеках не відповідають грошовим одиницям України, та є неякісними, що не дозволяє встановити дані відображені в них. А тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач № 2 - Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та 14.02.2020 року подали відзив, згідно до якого по кримінальному провадженню № 0001906 від 04.09.2017 складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_1 , що перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 завдав їй тілесних ушкоджень. Зазначену заяву зареєстровано до ЖЕО Кам`янського ВП ГУНП за №15081. 04.09.2017 року від ОСОБА_1 отримано пояснення щодо подій, які мали місце 01.06.2017 року, та в той же день 04.09.2017 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001906 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст.125 КК України. 05.09.2017 року за вих. №46/14227 до Дніпродзержинської місцевої прокуратури направлено повідомлення про початок досудового розслідування, і 05.09.2017 року до СВ Кам`янського ВП надійшов лист з Дніпродзержинської місцевої прокуратури про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001906. 08.09.2017 року досудове розслідування зазначеного кримінального провадження доручено слідчому СВ Кам`янського ВП ГУНП старшому лейтенанту поліції Білому Є.Г. До матеріалів кримінального провадження долучено копію виписки №3574 з медичної картки КЗ «КМЛШМД`ДОР» стаціонарного хворого ОСОБА_1 14.09.2017 року за вх. №46/7849 до Кам`янського ВП надійшов акт судово- медичного дослідження №997 від 05.09.2017, у висновку якого зазначено, що на основі судово-медичного обстеження ОСОБА_1 , на момент огляду будь-яких видимих пошкоджень не видно, ступінь тяжкості тілесних пошкоджень буде встановлений після надання оригіналів медичних документів по закінченню лікування. 12.09.2017 року складено постанову про призначення експертизи. До матеріалів кримінального провадження долучено висновок експерта №1025-Е від 12.09.2017 у якому зазначено, що відповідно наданих медичних документів будь-які видимі пошкодження на голові та в ділянці нижніх кінцівок не виявлені. 22.09.2017 року слідчим прийнято рішення в порядку ч. 1 п.2 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження. 20.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, постанову слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП Білого Є.Г. про закриття кримінального провадження №0001906 скасовано. 02.03.2018 року за вх. №46/1884 до Кам`янського ВП з Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження №0001906 з вказівками процесуального керівника, наданими в порядку ст.36 КПК України. 13.03.2018 року направлено доручення оперативному підрозділу в порядку ст.40 КПК України на проведення слідчих (розшукових) дій, та винесено постанову про визначення потерпілим у кримінальному провадженні №0001906 - ОСОБА_1 , складено протокол допиту потерпілої ОСОБА_1 , складено протокол допиту свідка ОСОБА_4 , складено протокол допиту свідка ОСОБА_5 . 15.03.2018 року за вих. №46/3469 направлено запит Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» щодо надання рентгенівських знімків ОСОБА_1 для проведення судово-медичної експертизи та визначення ступеню тілесних пошкоджень; за вих. №46/3464 направлено запит до КЗ «МЛШМД`ДОР» щодо надання історії хвороби ОСОБА_1 для проведення судово-медичної експертизи та визначення ступеню тілесних пошкоджень; за вих. №46/3468 направлено запит до Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» щодо надання калькуляції на ОСОБА_1 для проведення судово-медичної експертизи та визначення ступеню тілесних пошкоджень. 16.03.2018 року за вих. №46/1906-СВ направлено запит до КЗ «Обласний центр експертної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» щодо надання інформації про події, які мали місце 01.06.2017 та 16.04.2018 отримано відповідь. 19.03.2018 року слідчим СВ Кам`янського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Білим Є.Г. складено рапорт, у якому зазначено, що по кримінальному провадженню №0001906 до МЛШМД №8 направлено запит на вилучення рентгенівських знімків ОСОБА_1 , на який отримано відповідь, що всі знімки передано ОСОБА_1 В телефонній розмові остання пояснила, що знімків у неї немає. 26.03.2018 року за вх. №К-472 п/з до Кам`янського ВП ГУНП надійшло звернення ОСОБА_1 яке розглянуто та долучено до матеріалів кримінального провадження. Та 12.04.2018 за вих. №К-472 останній надано відповідь. 22.05.2018 року складено протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_1 та спеціаліста ОСОБА_11 в присутності двох понятих, який проведено в Бюро СМЕ м. Дніпродзержинська; складено протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 та спеціаліста ОСОБА_11 в присутності двох понятих, який проведено в Бюро СМЕ м.Дніпродзержинська. 11.06.2018 року складено протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_4 в присутності двох понятих, який проведено в приміщенні адміністративної будівлі Кам`янського ВП ГУНП; слідчим винесено постанову про призначення експертизи. Долучено висновок експерта №657-Е від 29.06.2018 КЗ «Дніпропетровське бюро судово-медичної експертизи» ДОР», у якому зазначено, що будь-які видимі пошкодження на голові та в ділянці нижніх кінцівок у ОСОБА_1 не виявлені, у зв`язку з цим встановити механізм виникнення тілесних ушкоджень неможливо. 25.06.2018 року слідчим направлено доручення в порядку ст.40 КПК України а проведення слідчих (розшукових) дій. 10.07.2018 року долучено рапорт слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП Білого Є.Г., у якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 хто саме з робітників служби «Алабай» 01.06.2017 працював встановити не виявилось можливим. 11.07.2018 року слідчим прийнято рішення в порядку ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження. 13.09.2018 року Дніпродзержинською місцевою прокуратурою рішення слідчого скасовано та винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження. 25.09.2018 року за вх. №46/7428 матеріали кримінального провадження разом з вказівками надійшли до Кам`янського ВП ГУНП для подальшого проведення досудового розслідування. 12.10.2018 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами кримінального провадження № 0001906. 29.10.2018 року за вих. №46/1156 слідчим направлено доручення в порядку ст.40 КПК України оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій. Та 22.11.2018 року отримано матеріали по виконанню доручення. 04.12.2018 року за вих. №46/1280 слідчим направлено доручення в порядку ст.40 КПК України оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій. 05.12.2018 року винесено постанову про призначення комісійної судово-медичної експертизи. 28.02.2019 року за вих. №83 з КЗ «Дніпропетровське бюро СМЕ`ДОР» отримано висновок експерта №27 комісійної судово-медичної експертизи з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , у якому зазначено, що згідно ксерокопії карти виїзду швидкої медичної допомоги №711, при огляді ОСОБА_12 01.06.2017 фельдшером ШМД відмічене, що в області лівого rev ь - ступневого суглобу мав місце набряк, будь-яких інших змін, в тому числі і : ушкоджень не відмічене. З 02.06.17 по 17.06.2017 гр. ОСОБА_1 знаходила.» стаціонарному лікуванні, неодноразово оглядалась лікарями, будь-яких змін, а також тілесних ушкоджень, в тому числі в області голови та лівого гомілкове-ступневого суглобу не відмічене. При огляді травматологом поліклініки 22.06.2017, 24.07.2017 та 11.08.2017 року, вказано, що знаходиться на лікуванні в поліклініці з діагнозом: після травматичний періартрит обох гомілково-ступневих суглобів (на підставі наявності набряку обох гомілково-ступневих суглобів, скарг та повідомлення про травму). Також у висновку зазначено, що лікарі лікувальних закладів можуть встановлювати той чи інший діагноз з метою запобігання ускладнень, які можуть виникнути при перебігу травматичного процесу чи захворювання. Судово-медичний експерт при проведенні обстежень, досліджень та судово- медичних експертиз приймає до уваги тільки об`єктивні данні, які дозволяють визначити наявність, локалізацію, характер, ступінь тяжкості, термін виникнення тілесних ушкоджень, тощо. Згідно даних медичної документації ОСОБА_1 страждає хронічним захворюванням нижніх кінцівок у вигляді деформуючого остеоартрозу (хронічне ураження суглобів дистрофічно-дегенеративного характеру з елементами асептичного запалення) гомілково-ступневих суглобів, з явищами остеопорозу (розрідження кісткової тканини) кісток гомілок та стоп, що підтверджується результатами рентгенологічного дослідження. Клінічні прояви даних захворювань проявляються у вигляді набряку суглобів, іноді почервоніння шкіряних покровів, обмеження рухів, через біль, підвищення температури тіла. 21.03.2017 року задовго до 01.06.2017, при огляді в поліклініці був встановлений діагноз «деформуючий остеоартроз обох гомілково-ступневих суглобів, явища бурситу правого гомілково-ступневого суглобу.

Вищезазначене свідчить про те, що, в даному випадку, мало місце загострення хронічного захворювання, а саме, деформуючого остеоартрозу суглобів нижніх кінцівок, остеопорозу кісток гомілок. Тобто, вищезазначені, патологічні зміни носять нетравматичний характер, а є захворюванням кісткової тканини. Так, як діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», «забій кінцівок», «забій лівого гомілково-ступневого суглобу» не підтверджені об`єктивними даними (відсутність тілесних ушкоджень), тому не можуть враховуватися судово-медичною експертною комісією при визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень. 13.03.2018 року слідчим прийнято рішення в порядку ч. 1 п.2 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження. Крім того, відповідно до листа Дніпродзержинської місцевої прокуратури від 09.10.2019 № 69-125-15, яка на підставі ч. 2 ст. 36 КПК здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що долучена до позовної заяви, зазначено, що рішення про закриття кримінального провадження № 0001906 прийняті слідчим на підставі об`єктивно встановлених у ході досудового розслідування відомостей, які свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України. Отже, вищевикладене спростовує твердження позивачки щодо бездіяльності слідчого під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001906 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

На думку відповідача № 2, Позивачка не навела жодного доказу на підтвердження, того що ГУНП своїми діями (бездіяльністю) завдало їй шкоду, у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 02.06.2017 по 16.06.2017. Так, позивачка вважає, що ГУНП солідарно з ОСОБА_3 повинно відшкодувати їй майнову шкоду на підставі ч. 1 ст. 1166, ч. 1,6 ст. 1176 ч. 11 ст. 1190, ст. 1192, ЦК України у розмірі 4 338 грн. 81 коп., але такі вимоги не узгоджуються із приписами ст.ст. 543, 1166, ч.ч. 1, 6 ст. 1176, 1190 ЦК України, так як жодними допустимими доказами не доведено факту того, що ГУНП в Дніпропетровській області завдано шкоди позивачці ОСОБА_1 , та наявність будь-яких дій (бездіяльності) з боку відповідача № 2 які б виразилися у неправомірних діях або бездіяльності, прийняття незаконного рішення, та наявність самої шкоди і причинного зв`язку між цими діями та завданою шкодою позивачці, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо завдання майнової шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то враховуючи винність у діях відповідача № 2 відсутні і підстави для застосування ч.ч. 1, 2 ст. 23, 1167 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Відповідач № 2 вважає, що позивачем не надано суду доказів, якими саме діями (бездіяльністю), в якій саме частині їй заподіяна шкода саме ГУНП, а також того, що ГУНП та ОСОБА_3 спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру. Факт заподіяння позивачеві діями (бездіяльністю) ГУНП не підтверджується жодним доказом.

В судовому засіданні представник відповідача № 2 ОСОБА_2 підтримала позицію відповідача № 2 викладену у відзиві, та зазначила, що жодної вини у діях співробітників ГУНП в Дніпропетровської області, які б мали причинно-наслідковий зв`язок з завданою шкодою позивачці, під час подій які сталися між відповідачем № 1 ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 не містить винності дій співробітників ГУНП та не є підтвердженим жодним допустимим доказом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог заявлених до відповідача № 2. Просила у заявлених позовних вимог до ГУНП в Дніпропетровської області, відмовити вцілому.

Свідок, з боку позивача, - ОСОБА_13 суду пояснила, що вона проживає в будинку, відстань між яким та будинком АДРЕСА_1 п`ять будинків. Також біля неї проживає у іншому будинку її батько, межа якого є спільною з домоволодінням № 113. 01.6.2017 року вона знаходилася вдома у батька та почула шум, виглянув надвір побачила, що у домоволодінні АДРЕСА_1 знаходиться машина швидкої медичної допомоги. Як сусідка вона може пояснити, що внаслідок дій ОСОБА_3 у будинку постійно відбуваються сварки, скандали. Вже декілька років, коли до будинку АДРЕСА_1 приїжджають швидка або поліція, всі сусіди сходяться, бо поведінка ОСОБА_3 не є прийнятною. Крім того ОСОБА_3 погрожує сусідам, які вимушені встановлювати відеоспостереження для захисту себе та своїх домівок, враховуючи його погрози. Прийшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_1 , 01.06.2017 року вона побачила ОСОБА_1 яка себе погано почувала, в неї набрякли ноги, боліла голова, їй було зле. Також у дворі знаходився ОСОБА_3 , який мив машину, потім також приїхала ОСОБА_4 , донька позивачки, були інші сусіди, також приїхали співробітники поліції. Разом із ОСОБА_3 знаходився спільний син відповідача та ОСОБА_4 , який є онуком ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_14 , якому батько наказав знімати як бабусі будуть робити укол, на що і ОСОБА_15 і вона зверталися до співробітників поліції, що б ті припинили такі дії ОСОБА_3 , та забрали дитину, але вони не відреагували. Всі пояснення які вона та ОСОБА_1 давали щодо цих подій зникали. ОСОБА_3 в той же час звертаючись до співробітників поліції, отримував від останніх, на її думку підтримку, а на їх прохання співробітники поліції негайно не реагували, не припиняли словесні образи які висловлював ОСОБА_3 , тільки одна з співробітників поліції, яка була жінкою звернулася до ОСОБА_3 вимагаючи припинення неприйнятних його дій, та просила припинити сварку. Вважає що поліція бездіяла, так як це було не вперше коли здійснювався виклик поліції до будинку АДРЕСА_1 , а свої неправомірні дії ОСОБА_3 не припиняв. Характеризує ОСОБА_3 з негативної сторони.

Заслухав позивача, представника позивача, представника відповідача № 2, свідка позивача ОСОБА_13 , дослідив підставу та обґрунтування заявлених позовних вимог, відзиву та заперечень відповідача № 1, відповідача № 2, дослідив матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 0001906 від 04.09.2017 року, докази надані сторонами, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено, станом на 01.06.2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Також в житловому будинку АДРЕСА_1 , станом на 01.06.2017 року та на час розгляду справи по суті зареєстрований ОСОБА_3 , який був зареєстрований у даному житлі 14.06.2004 року, що підтверджено адресно-довідковим підрозділом ГУДМС (а.с. 81).

Так, згідно поняття "реєстрація місця проживання" встановлена Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382 "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання".

У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як встановлено в ході судового розгляду станом на 01.06.2017 року між позивачем ОСОБА_1 , її донькою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 , як колишнім зятем позивачки, існували неприязні стосунки, сторони перебували у спірних правовідносинах.

Власниці будинку АДРЕСА_1 , уклала договір з охоронною фірмою «Алабай» щодо охорони зазначеного будинку, який був поставлений на сигналізацію.

01.06.2017 року за повідомленням охоронної фірми «Алабай» у будинку АДРЕСА_1 спрацювала сигналізація, в зв`язку із чим представники фірми прибули на місце та виявили ОСОБА_3 , який відчинив двері в житловому будинку, внаслідок чого спрацювала сигналізація.

В подальшому до житлового будинку прибула позивачка ОСОБА_1 разом із своєю знайомою ОСОБА_5 , були викликані співробітники поліції, які прибув на місце прийняли заяву від 01.06.2017 року (а.с. 27) про проникнення до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 близько 10.00 години, опитали осіб та склали протокол огляду місця події в період з 10.30 до 10.40 годин (а.с. 28), після чого поїхали, а в домоволодінні залишилися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Як встановлено під час приїзду співробітників поліції за першим викликом 01.06.2017 року близько 10.00 години, жодних скарг ОСОБА_1 щодо погіршення стану здоров`я, або отримання тілесних ушкоджень, не зафіксовано (а.с. 27).

В той же день, приблизно об 12.00 годині, повторно співробітники поліції за повторним викликом прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджено протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2017 року (а.с. 31), де прийняли заяву від ОСОБА_1 щодо її побиття ОСОБА_3 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині, опитали осіб, склали протокол.

01.06.2017 року ОСОБА_1 було оглянуто за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 викликаними медичними працівниками швидкої медичної допомоги, які доставили вподальшому ОСОБА_1 до КМЛШМД ДОР № 8, попередньо надав медичну допомогу за адресою виклику.

Зазначені обставини підтверджені показами позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_16 , показами свідка ОСОБА_13 допитаної під час судового розгляду, результатами КТ голови від 01.06.2017 року (а.с. 13), довідкою № 4395 від 01.06.2017 року згідно до якої ОСОБА_1 01.06.2017 року було оглянуто лікарем Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», встановлено діагноз ЗЧМТ, СГМ, забій голови та забій лівої голені, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2017 року (а.с. 31), де прийняли заяву від ОСОБА_1 щодо її побиття ОСОБА_3 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині, опитали осіб, склали протокол, матеріалами кримінального провадження № 0001906 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно до комісійного висновку судово-медичної експертизи, призначеної в межах кримінального провадження № 0001906 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, за № 27 від 19.02.2019 року було встановлено наступне:

з медичної карти стаціонарного хворого Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» № 3574 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася на лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.06.2017р. 12:35 год. по 17.06.2017р. 14:00 год. з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій кінцевостей. Забій лівого голеностопного суглобу. ОСОБА_1 була оглянута черговим нейрохірургом зафіксовано - скарги на головний біль, біль на світло, запаморочення, нудоту. Зі слів - побита колишнім зятем 01.06.2017 року приблизно о 12.00 годині. Зі слів короткочасно втрачала свідомість. Оглянута 01.06.2017 року у травмпункте Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради»№ 8, встановлений діагноз ЗЧМТ. Струс головного мозку. Проведена рентгенограма черепу, СКТ, від госпіталізації 01.06.2017 року відмовилася.

Відповідно наданим медичним документам - будь-які видимі пошкодження на голові та в ділянці нижніх кінцівок - не виявлені. У зв`язку з відсутністю будь-яких об`єктивних даних про наявність видимих тілесних пошкоджень на голові (синців, саден та ран, перелому кісток), нижніх кінцівках причину та термін виникнення черепно-мозкової травми та після травматичного периартриту обох гомілково-ступневих суглобів - встановити не представляється можливим. Раніше хворіла на деформуючий остеоартроз обох гомілково-ступневих суглобів. Загострення попередніх захворювань, при оцінки ступеню тяжкості тілесних пошкоджень - не враховується. З протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.18 року (аркуші справи не вказані) видно, що експеримент проведений за участю ОСОБА_1 , потерпілій запропоновано розповісти про обставини, які відбувалися 01.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 розмістила на проти себе статиста, приблизно в 35 см від себе, ... продемонструвала один удар зверху вниз, та зафіксувала швабру на голові статиста, потім натиснула статисту на ліву ногу, та показала на статистові приклавши до грудей руки, як її штовхнули. В результаті чого ОСОБА_1 пояснила, що впала на капот...»

З протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.18 року (аркуші справи не вказані) за участю свідка ОСОБА_5 , видно:» ... ОСОБА_5 запропоновано прийняти участь у проведенні слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення відомостей, як раніше надавала при допиті свідок... ОСОБА_5 запропоновано розповісти про обставини , які відбувались 01.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 ... ОСОБА_5 розмістила напроти себе статиста ... продемонструвала один удар зверху вниз, зафіксувавши умовну швабру на голові статиста. Більше свідок ударів не демонструвала...»

З протоколу проведення слідчого експерименту (аркуші не вказані) від 11.07.2017 року, за участю свідка ОСОБА_4 , видно:» ... ОСОБА_4 запропоновано розповісти про обставини які відбувались 01.06.17 року за адресою: АДРЕСА_1 ... ОСОБА_4 розташувала напроти себе статиста та умовною щіткою вузькою стороною, кількість ударів не пам`ятає, але один точно зверху вниз продемонструвала удар, зафіксувавши щітку на голову у статиста. Після чого ОСОБА_3 попросила обпертися об стілець, умовний автомобіль, передньою частиною тіла. Слідчій експеримент завершено.»

В кримінальному провадження (аркуші не вказані) є Висновок експерта № 657-Е, складений судово-медичним експертом Кам`янського міжрайонного відділу КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР» Г.А. Шеламовим, за термін з 26.06.18р. по 29.06.2018 року з приводу судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_1 , 1941 року народження.

Згідно до підсумків експертної комісії, відповідно наданим медичним документам - будь- які видимі пошкодження на голові та в ділянці нижніх кінцівок - не виявлені. У зв`язку з відсутністю будь-яких об`єктивних даних про наявність видимих тілесних пошкоджень на голові (синців, саден та ран, перелому кісток), нижніх кінцівках - причину та термін виникнення черепно-мозкової травми та після травматичного периартриту обох гомілково-ступневих суглобів - встановити не представляється можливим (п. п. 4.13. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Раніше хворіла на деформуючий остеоартроз обох гомілково- ступневих суглобів. Загострення попередніх захворювань, при оцінки ступеню тяжкості тілесних пошкоджень - не враховується (п. п. 4.7. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року ). Відповідно наданим медичним документам - будь-які видимі пошкодження не виявлені, у зв`язку з цим встановити механізм виникнення тілесних ушкоджень неможливо.

З ксерокопії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 711 видно. Що 01.06.17 року в 12.20 ШМД прибула на вул. Покровську 113 з приводу побиття ОСОБА_1 . Скарги на біль в області лівого голеностопного суглоба, головну біль, тяжкість в потилиці, запаморочення. Зі слів хворої її побив зять ногами и шваброю. Удари наносилися по всьому тілу. Об`єктивно: свідомість ясна. Кожа суха, звичайна. Периферических отеков нет. Область лівого голеностопного суглобу отечная, хвороблива при пальпації. Рух обмежений. В інших областях тіла гематом и ссадин не виявлено. Попередній діагноз: забій голови, забій лівого голеностопного суглобу. Закритий перелом лодижки. Гіпертонічна хвороба П ст. Криз. Ситуаційна реакція. Медична документація на ОСОБА_1 була консультована членами експертної комісії: Згідно даних медичної документації гр. ОСОБА_1 страждає хронічним захворюванням нижніх кінцівок у вигляді деформуючого остеоартрозу (хронічне ураження суглобів дистрофічно-дегенеративного характеру з елементами асептичного запалення) гомілково-ступневих суглобів, з явищами остеопорозу (розрідження кісткової тканини) кісток гомілок та стоп, що підтверджується результатами рентгенологічного дослідження. Клінічні прояви даних захворювань проявляються у вигляді набряку суглобів, іноді почервоніння шкіряних покровів, обмеження рухів, через біль, підвищення температури тіла. 21.03.17 року, задовго до 01.06.17 року, при огляді в поліклініці був встановлений діагноз «деформуючий остеоартроз обох гомілково-ступневих суглобів, явища бурситу правого гомілково-ступневого суглобу. Вищезазначене свідчить про те, що, в даному випадку, мало місце загострення хронічного захворювання, а саме, деформуючого остеоартрозу суглобів нижніх кінцівок, остеопорозу кісток гомілок. Тобто, вищезазначені, патологічні зміни носять нетравматичний характер, а є захворюванням кісткової тканини. Так як діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», «забій кінцівок», «забій лівого гомілково-ступневого суглобу» не підтверджені об`єктивними даними (відсутність тілесних ушкоджень), тому не можуть враховуватися судово-медичною експертною комісією при визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень.

13.03.2019 року кримінальне провадження за № 0001906 від 04.09.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито.

В той же час, в судовому засіданні встановлено факт конфлікту який відбувся 01.06.2017 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , погіршення тану здоров`я ОСОБА_1 , огляд останньої 01.06.2017 року у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» № 8 з встановленням діагнозу закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого гомілково-ступневого суглобу; що ОСОБА_1 01.06.2017 року відмовилася від госпіталізації, а з підстав погіршення самопочуття 02.06.2017 року до КМЛШМД ДОР № 8, куди була госпіталізована та проходила стаціонарне лікування в період з 02.06.2017 року по 16.06.2017 року, з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого голеностопного суглобу, що підтверджено випискою № 3574 (а.с. 12).

Так, згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, з битками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України, м оральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до аб. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1166 ЦК України - Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ч. 3 ст. 1166 ЦК України - Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Ст. 1176 ЦК України передбачено, що:

1. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

2. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

3. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає.

4. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

5. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

6. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

7. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 1 ст. 55 ЦПК України, - У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України, - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 77 ЦПК України, - Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України, - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ч. 1 ст. 89 ЦПК України, - Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що внаслідок події 01.06.2017 року, завдання ОСОБА_3 шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , остання зазнала ушкодження здоров`я, що підтверджено як медичними документами, так і кримінальним провадженням, показами ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , протоколами відтворення події за участю потерпілої ОСОБА_1 та свідків.

Факт закриття кримінального провадження, з врахуванням відсутності ознак кримінального правопорушення, не позбавляє винну особу відшкодувати завдану шкоду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втраченим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тлумачення наведеної норми дозволяє зробити висновок, що шкода, яка завдана здоров`ю, не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування є лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання такої шкоди.

Як доведено стороною позивача, в період з 01.06.2017 року в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, за діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого голеностопного суглобу, що підтверджено випискою № 3574, ОСОБА_1 проходила лікування у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» в період з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року, знаходилась у 1-му травматологічному відділенні закладу (а.с. 12), за період з 01.06.2017 року несла витрати на придбання медикаментів та медичних засобів, на загальну суму 4338 гривень 81 копійку, що підтверджено чеками (а.с. 66-70).

Доказів як б спростували понесення позивачем заявленої суми, з боку відповідачів по справі не надано, заяв та клопотань про витребування доказів також не заявлялося.

А тому, з врахуванням наведеного судом встановлено на підставі наданих доказів сторони позивача, про понесення ОСОБА_1 заявлених витрат на її лікуванням в період з 01.06.2017 року, внаслідок подій які сталися 01.06.2017 року, які підлягають відшкодуванню в порядку ст.ст. 22, 1195 ЦК України.

Позиція відповідача № 1 що так як кримінальна справа закрита, а експертною комісією не встановлено наявність тілесних ушкоджень, їх тяжкість, що є підставою для відмови у позові, не може бути прийнята судом, так як під час судового розгляду встановлено що саме внаслідок дій ОСОБА_3 01.06.2017 року об 12.00 годині на території домоволодіння АДРЕСА_1 , відбулися події, внаслідок яких стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, що підтверджено як показами ОСОБА_1 , так і свідків ОСОБА_13 допитаної в судовому засіданні, та матеріалами кримінальної справи де містяться протоколи допитів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , медичними документами, в тому числі і комісійним висновком № 27 від 19.02.2019 року, згідно до якого підтверджено «… що, в даному випадку, мало місце загострення хронічного захворювання, а саме, деформуючого остеоартрозу суглобів нижніх кінцівок, остеопорозу кісток гомілок. Тобто, вищезазначені, патологічні зміни носять нетравматичний характер, а є захворюванням кісткової тканини. Так як діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», «забій кінцівок», «забій лівого гомілково-ступневого суглобу» не підтверджені об`єктивними даними (відсутність тілесних ушкоджень), тому не можуть враховуватися судово-медичною експертною комісією при визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень…», що направлення на освідчення особи експертом відбулося після спливу трьох місяців після події, а при первинній медичній допомозі зафіксовані набряки на тілі потерпілої, та погіршення її стану здоров`я безпосередньо на місці події 01.06.2017 року, та при доставленні її до медичного закладу 01.06.2017 року встановлено їй діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій кінцівок, забій лівого гомілково-ступневого суглобу, який підтверджений вподальшому при госпіталізації ОСОБА_1 до Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», де остання перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року (а.с. 11-24), що не тільки не спростовує винності дій ОСОБА_3 , а підтверджує погіршення стану здоров`я потерпілої ОСОБА_1 , та завдання останній ушкодження здоров`я як підставу лікування, яке ніким не спростовано та доведено доказами які подані до матеріалів цивільної справи, та знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Щодо кола осіб до який позивачем заявлена вимоги про відшкодування завданої шкоди, суд виходить з того, що в ході судового засідання встановлено, що 01.06.2017 року близько 12.00 години на території домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 завдана шкода здоров`ю ОСОБА_1 , остання зазнала ушкодження здоров`я, що підтверджено як медичними документами, так і кримінальним провадженням, показами ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , протоколами відтворення події за участю потерпілої ОСОБА_1 та свідків.

Як встановлено співробітники поліції двічі 01.06.2017 року прибували за викликом за вказаною адресою, а саме: вперше в період біля 10.00 години та після складання документів, відібрання пояснень, приблизно об 11.00 години залишили територію домоволодіння АДРЕСА_1 , і жодних скарг ОСОБА_1 щодо погіршення стану здоров`я, або отримання тілесних ушкоджень, не зафіксовано (а.с. 27); в вдруге біля 12.00 години, вже після подій внаслідок який стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, та було викликано швидку медичну допомогу, з наданням ОСОБА_1 за місцем виклику первинної медичної допомоги, та доставлення останньої до медичного закладу Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» для госпіталізації.

Тобто, подія внаслідок якої було завдано шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , мала місце 01.06.2017 року в період часу між 11.00 годинами по 12.00 годинами, за відсутності на місці події співробітників поліції.

Позиція позивачки, що у діях співробітників поліції є вина, яка привела до дій вчинений ОСОБА_3 після залишення будинку АДРЕСА_1 після першого виклику поліції, є припущенням, яке жодним чином не обґрунтовується на фактичних даних, які б доводили спільність дій відповідачів, єдиний умисел на завдання ОСОБА_1 шкоди.

Посилання сторони позивача, обґрунтованою в тому числі показами свідка ОСОБА_13 , що співробітники поліції не вивели ОСОБА_3 за межі домоволодіння, не можуть бути прийняті судом, так як станом на 01.06.2017 року у присутності співробітників поліції не зафіксовано будь-якого правопорушення, яке б передбачало застосування заходів фізичного впливу, а тому ОСОБА_3 як особу що має реєстрацію за вказаною адресою, а саме у будинку АДРЕСА_1 мав право знаходитися, та наявність підстав для його виведення з домоволодіння в якому від зареєстрований, в ході судового розгляду не було встановлено.

Крім того, судом встановлено, що згідно до пояснень сторони позивача, свідка з боку позивача підтверджено, що між сторонами, а саме позивачем та відопвідачем № 1 станом на 01.06.2017 року вже тривалий період відбувалися конфлікти, більшість яких була з викликом співробітників поліції, які виконуючи свої службові обов`язки не можуть впливати на волевиявлення учасників конфлікту на майбутнє, а тому припустити які дії будуть вчинені учасниками конфлікту після залишення місця події, не обгрунтуванням яке б дало підстави встановити винність співробітників поліції в настанні наслідків які настали близько 12.00 години 01.06.2017 року за їх відсутності.

Щодо руху кримінальної справи № 0001906 від 04.09.2017 року, то зазначена справа за наслідком проведення досудового розслідування, в тому числі неодноразового призначення експертного дослідження щодо тілесних ушкоджень, їх тяжкості, не надала підстав для визначення ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внаслідок чого 13.03.2019 року постановою слідчого Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області провадження по справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито.

Як встановлено в ході судового розгляду, з пояснень ОСОБА_1 , про постанову від 13.03.2019 року вона дізналася після спливу 6 місяців, тобто станом на вересень 2019 року, але з зазначеного періоду дій на оскарження прийнятої постанови позивачем не вчинено, що не дає підстав для встановлення взаємозв`язку із проведенням досудового розслідування, його наслідків, та настанням події яка відбулася 01.06.2017 року.

А тому суд приходить до висновку, що підстав для відповідальності відповідача № 2 - ГУНП в Дніпропетровської області, не вбачається, так як в ході судового розгляду не знайшло своє підтвердження наявність у діях (бездіяльності) відповідача № 2.

Судом враховується правова позиція викладена у п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Таким чином, враховуючи що підстав для винності відповідача № 2 та як наслідок відповідальності за завдану здоров`ю позивача шкоди в ході судового розгляду не встановлено, спільності дій ОСОБА_3 та ГУНП в Дніпропетровській області не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, що заявлені про солідарну відповідальність, та відповідальність відповідача № 2 ГУНП в Дніпропетровської області з підстав завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_1 01.06.2017 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 , біля 12.00 години.

Щодо інших обставин заявлених позивачем та притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників поліції, за її зверненнями, то такий факт не оспорювався, але і не встановлено знаходження в прямому зв`язку між діями (бездіяльністю) таких службових осіб, та завданням шкоди здоров`ю ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 , а тому зазначені обґрунтування як не підтверджені належним чином, не можуть бути прийняті судом.

Щодо заявлених позовних вимог на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди її наявність підтверджена вчиненням відповдіачем № 1 дій що завдали позивачу шкоди її здоров`ю в зв`язку із чим позивачка знаходилася на стаціонарному лікування з 02.06.2017 року по 17.06.2017 року, та після виписки з лікарні проходила амбулаторне лікування, що діями відповідача № 1 відносно позивача, яка на час події мала вік - 76 років, що усвідомлювалося відповідачем як неможливість фізичного опору його діям, внаслідок віку та стану здоров`я особи позивача, що ці дії ОСОБА_3 як завдали шкоду здоров`ю позивача, так і спричини фізичні страждання, біль, приниження, не можливості дотримання звичайного життєвого укладу, що 02.06.2017 року позивач ОСОБА_1 планувала святкування свого дня народження, але з погіршенням стану свого здоров`я внаслідок подій 01.06.2017 року була госпіталізована до Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», а тому суд вважає доведеним факт завдання внаслідок дій відповідача № 1 ОСОБА_3 моральних страждань позивачці, що в розумінні ст. ст. 1167, 1168 ЦК України завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню.

Враховуючи що винності дій (бездіяльності) в настанні подій 01.06.2017 року внаслідок чого завдано шкоду здоров`ю ОСОБА_1 з боку відповідача № 2 - ГУНП в Дніпропетровській області, в ході судового розгляду не встановлено, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача № 2 обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, з заявлених підстав.

При визначені розміру моральної шкоди, відшкодування якої заявлено у грошовому виді, суд враховує: характер правопорушення; глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особини, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

Також судом враховується правова позиція викладена у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно до якої під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На підставі досліджених доказів, матеріалів кримінальної справи, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 понесла моральні страждання внаслідок пошкодження свого здоров`я під час подій 01.06.2017 року близько 12.00 години, які відбулися за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на території домоволодіння АДРЕСА_1 , протиправність дій ОСОБА_3 , та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, та винність його дій.

Визначаючи розмір шкоди що підлягає відшкодуванню, суд приходить до висновку що розмір 5000 гривень, є відповідним до розміру відшкодування, внаслідок заподіяних моральних страждань ОСОБА_1 , пов`язаних з подією 01.06.2017 року.

А тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є такими що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, суд враховує що дані витрати позивачем підтверджені договором про надання правової допомоги адвокатом від 22.08.2017 року (а.с. 73), протоколом погодження адвокатського гонорару, згідно до додаткової угоди № 05 від 22.08.2017 року (а.с. 76), актом приймання-передачі послуг від 22.08.2017 року (а.с. 77), квитанцією прибуткового касового ордеру № 27/12 від 27.12.2019 року (а.с. 78)

Так, згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А тому враховуючи підтвердження понесених витрат позивачем на сплату послуг адвоката, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судовий витрат сторін, то позивач є особою, яка в силу п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач є особою звільненою від сплати судового збору, а тому в розумінні ст. 141 ЦПК України, та з врахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог, із відповідача № 1 ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 :

-4338 (чотири тисячі триста тридцять вісім) гривень 81 копійки, у відшкодування матеріальної шкоди;

-5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 :

-1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень у відшкодування витрат на оплату правової допомоги.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь держави:

-840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок - в оплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до внесених змін до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, N 40-41, 42, ст. 492):, а саме в Розділ VI "Прикінцеві положення":

п. 3. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325,

354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Відповідач № 1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач № 2 - Головне управління Національної Поліції України у Дніпропетровській області, , юридична адреса: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А.

Повний текст судового рішення складений 15.07.2020 року.

Суддя Івченко Т. П.