Справа № 517/150/20 н/п № 2/517/75/2020

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р. смт.Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Гончар І.В.
при секретарі Заболотній Л.В. за участі: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шавші В.І.
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ КБ"ПриватБанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення з реєстру запису про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою, суд
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ КБ"ПриватБанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення з реєстру запису про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою, посилаючись на те, що 25 квітня 2008 р. між ЗАТ КБ"ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ODKTGA00000024, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 11 666 доларів США 86 центів у вигляді не поновлювальної лінії. Відповідно до вказаного договору позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку встановленому договором в строк до 25 квітня 2018 р. Згідно статуту товариства ЗАТ КБ "ПриватБанк" змінило своє найменування на ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" стало правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ КБ"ПриватБанк".
В забезпечення своєчасності виконання зобов`язання ОСОБА_2 по кредитному договору №ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 р. був укладений договір поруки від 25 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 . Відповідно до цього договору він як поручитель зобов`язався відповідати в повному обсязі за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 . Між банком та ОСОБА_1 як майновим поручителем був укладений договір іпотеки відповідно до якого , нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, які є його приватною власністю та розташовані за адресою АДРЕСА_1 , стали предметом іпотеки та на який накладено заборону на відчуження.
23 квітня 2013 року між ПАТ КБ"ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 р., якою було збільшено обсяг його відповідальності як поручителя та призвело до припинення договору поруки. Пунктом 13 договору поруки укладеного 25 квітня 2008 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 передбачено, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. 13 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Фрунзівський районний суд Одеської області в своєму рішенні від 03 грудня 2015 року дійшов висновку, що " установлення додатковою угодою від 23 квітня 2013 р. до кредитного договору №ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 р., збільшеного обсягу відповідальності відповідача ОСОБА_2 за вище вказаним договором, без згоди поручителя, призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та є підставою для визнання поруки такою, що припинилась, тому з цих підстав відмовив в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині вимог до ОСОБА_1 . Таким чином і договір поруки , і іпотечний договір є припиненими, але відповідач ОСОБА_2 , яка виконала всі зобов`язання, фактично в повному обсязі , щодо погашення заборгованості на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором №ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 р., не дає довідки від кредитора для зняття нотаріусом заборони відчуження його майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, що порушує його права власності та перешкоджаєїх реалізації щодо розпорядження майном та змушує звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачка ОСОБА_1 - адвокат Шавша В.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення стосовно позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки між ОСОБА_1 , який є майновим поручителем ОСОБА_2 та ЗАТ "КБ "ПриватБанк".
Крім того у додатковій угоді було встановлено наступне: в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно ст. ст. 212, 611, 651 ЦПК України, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку:
-у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом;
-у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором.
При цьому, на підставі зазначеної додаткової угоди зміни до договору поруки, який був укладений з ОСОБА_1 не вносилися.
Пунктом 13 договору поруки, укладеного 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 передбачено, що зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що установлення додатковою угодою від 23 квітня 2013 року до кредитного договору № ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 року збільшеного обсягу відповідальності відповідача ОСОБА_2 за вище вказаним кредитним договором, без згоди поручителя, призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та є підставою для визнання поруки такою, що припинилася. Таким чином, суд вважає, що договір поруки укладений 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 є припиненим.
Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено наступне: відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.
Отже, договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Відповідно достатті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно достатті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цьогоЗакону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.
Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №51027284 від 27.01.2020 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №517/760/15-ц виданого 16.03.2016 р. Фрунзівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № ODKTGA00000024 від 25 квітня 2008 року у розмірі 6 223,19 доларів США - заборгованість за кредитом, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.06.2015 р. складає 130 811, 45 грн. та судовий збір у розмірі 1472 грн., закінчити, у зв`язку з тим, що згідно відомостей виконавчого провадження виконавчий документ виконано фактично в повному обсязі.' Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.
П. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" встановлено, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умов збільшення обсягу відповідальності поручителя. Відповідно до ст.17 ЗУ "Про іпотеку" №898-IV від 05.06.2003 р. "іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; відомості про припиненння іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку".
Вирішуючи спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.
Таким чином, заборона відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,391 ЦК України, ст.ст. 73, 74 Закону України "Про нотаріат", п.п.2,74,75,78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 № 868, п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, ст.ст.10,11,60,61,209-218 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ КБ"ПриватБанк" про зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення з реєстру запису про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою - задовольнити. Зняти заборону відчуження нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки, які є приватною власністю ОСОБА_1 та розташовані за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою. Повний текст рішення складено 14 липня 2020 року. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: