Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Нізова А. Р.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника представника позивача адвоката Приймак О.Ю., представника третьої особи служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринського Г.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, служба у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доглядом, вихованням та утриманням дитини займається позивачка, а тому вона просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Приймак О.Ю. служби у справах дітей Махаринський Г .В. в судовому засіданні позов підтримали.

Враховуючи відсутність заперечень від відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, допитавши свідків та дослідивши докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , мають від шлюбу доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 15/.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 12.12.2014 р. шлюб між сторонами було розірвано. /а.с. 16-17/.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю донькою - малолітньою ОСОБА_3 та займається її вихованням. Відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не спілкується з нею, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, рівнем навчання, не створює умов для отримання освіти. Крім цього відповідач не забезпечує дівчинці необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Про ці обставини ствердили позивачка, її представник та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З матеріалів справи вбачається, що житло позивачки має усі необхідні умови для проживання і виховання дитини, мати добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. ОСОБА_3 навчається в ДНЗ (ясла-садок) № 25 «Оленка», його вихованням займається позивачка, контактує з педагогами та дбає про розвиток своєї дитини. Відповідач увесь цей час до навчального закладу не з`являвся, участі у вихованні доньки не приймав.

Судом встановлено, що відповідач у примусовому порядку виконую рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 .

При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р., Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Однією з підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст.164 СК України, є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За ст.. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка не втратила чинність, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя.

Таким чином, встановлені по справі обставини свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, не забезпечує її усім необхідним для нормального розвитку та не виявляє інтересу до внутрішнього світу дівчинки. Її вихованням та матеріальним забезпеченням займається позивачка.

А тому суд, з урахуванням наведеного, вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд приймає до уваги рішення виконкому Білоцерківської міської ради Київської області про вирішення судового спору щодо позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України він має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни його поведінки та обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 165, 166 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 / паспорт НОМЕР_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повне рішення буде складено 03.07.2020 р.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби 19/, строки, зокрема на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину/ п.3 Розділу Х11 ЦПК України/ із змінами, внесеними згідно із Законом № 540-1Х від 30.03.2020/

СуддяЛ. М. Кошель