КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/6255/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4956/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Фролової І.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення невиплаченої частини одноразової винагороди, квартальних премій, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України». 01 квітня 2015 року ДП «Адміністрація морських портів України» видано наказ про звільнення її з роботи з 06 квітня 2015 року. 16 лютого 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення її на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року рішення суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін. Наказом відповідача від 21 лютого 2018 року №81-к, виданим на виконання рішення суду було скасовано наказ ДП «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» №105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року, поновлено ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною прізвища) на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України».

Зазначила, що їй стало відомо про те, що 11 січня 2019 року працівникам ДП «Адміністрація морських портів України» було виплачено одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік. При цьому, 11 січня 2019 року позивачем було отримано на картковий рахунок від відповідача грошові кошти у розмірі 7 679,18 грн. як одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік, що становить менш, ніж 40% її посадового окладу. Однак, інші працівники апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» отримали одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі посадового окладу. Позивача було поновлено на роботі з 10 березня 2015 року, весь цей час роботи зарахувався до її трудового стажу, вона перебувала у штаті підприємства. Вважає, що має право на одержання вищевказаної винагороди у такому ж відсотку від посадового окладу, як і інші працівники ДП «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» преміювання працівників апарату управління за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи ДП «Адміністрація морських портів України» за місяць та за квартал. Розмір премії працівників визначається виходячи з фінансового стану підприємства відповідно до Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» (але не менше ніж 50%). Виплата квартальних премій є не правом, а обов`язком відповідача. Вказувала, що преміальна складова заробітної плати за звичаєвою практикою підприємства відповідача є обов`язковою складовою оплати праці, яку роботодавець не має права зменшувати в односторонньому порядку. Також зазначила, що її незаконно було позбавлено премії з нагоди святкування Нового року, що свідчить про дискримінаційне відношення з боку відповідача до позивача. Такими діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, на підставі чого позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом (т. 1 а.с. 1-8).

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просила стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн., квартальні премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн., квартальні премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн., премію до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а також судові витрати (т. 1 а.с. 1-8, 156-158, 240-244).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Сидоренко Д.О. зазначила, що розрахунковий фонд позивача за 2018 рік дорівнює 162 090,75 грн. та складається з нарахувань за посадовим окладом у розмірі 110 010,00 грн. та місячної премії у розмірі 52 080,75 грн. Враховуючи розмір винагороди визначеної адміністрацією, приведеного коефіцієнта, розмір винагороди за підсумками роботи за 2018 рік позивача становить 9 539,35 грн. Включення до розрахункового фонду заробітної плати працівника при визначенні розміру винагороди за підсумками роботи за рік, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не передбачено відповідним Положенням ДП «Адміністрація морських портів України». Щодо квартальних премій зазначила, що виплата останніх не вбачається можливим, оскільки мають місце негативні показники виконання фінансового плану підприємством. Окрім цього, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили завдання їй моральної шкоди, а також позивач не вказала з яких міркувань виходила при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вказане, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 1 а.с. 91-97).

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що не погоджується з висновками, викладеними відповідачем у відзиві до позовної заяви, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, які суперечать як чинному законодавству України, так і внутрішнім локальним актам відповідача. Зазначила, що в Положенні про преміювання за підсумками роботи за місяць чи квартал та Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» передбачено, що квартальна премія мала б бути виплачена в будь-якому випадку у розмірі не менше ніж 50%, а якщо фінансові показники підприємства дозволяють, то така премія може бути виплачена у більшому розмірі, але ні в якому разі не менше ніж 50%. Премія виплачується всім працівникам, які перебувають в обліковому складі ДП «Адміністрація морських портів України». Вважає, що премії та винагороди входять до структури заробітної плати, а тому має бути виплачена позивачу (т. 1 а.с. 164-170).

Голова первинної профспілкової організації ДП «Адміністрація морських портів України» Глазунов А.С. надав до суду пояснення щодо позовної заяви. З поданих пояснень вбачається, що третя особа просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т. 1 а.с. 198-203).

Окрім того, голова первинної профспілкової організації ДП «Адміністрація морських портів України» Глазунов А.С. надав до суду пояснення щодо відзиву на позовну заяву, в яких зазначив, що не погоджується з висновками відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими (т. 1 а.с. 206-212).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн., премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн., премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн. та премію до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (т. 2 а.с. 20-21, 23-30).

Не погодившись з рішенням районного суду, 07 лютого 2020 року представник ДП «Адміністрація морських портів України» - адвокат Саніна Г.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити повністю (т. 2 а.с. 33-41).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не дослідив усіх обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначила, що висновок суду про те, що до фонду оплати праці штатних працівників зараховується оплата працівникові часу вимушеного прогулу, нарахована за рішенням суду в розмірі середнього заробітку в разі поновлення працівника на посаді, суперечить локальним актам ДП «Адміністрація морських портів України». Одноразове заохочення працівників апарату управління відповідача здійснюється відповідно до Положення про одноразове заохочення працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» за виконання особливо важливої роботи, що є додатком до Колективного договору трудового колективу. Згідно з цим Положенням про виконання працівником особливо важливого завдання подається рапорт керівником структурного підрозділу, проте, в четвертому кварталі до переліку працівників на заохочення позивача включено не було.

Також зазначила, що судом невірно встановлено, що виплата квартальних премій є обов`язком відповідача, оскільки виплата такої додаткової премії запроваджена з метою заохочення та стимулювання працівників. В локальних актах відповідача єдиною підставою для виплати квартальних премій встановлено фінансову можливість ДП «Адміністрація морських портів України». Так, в 2018 році підприємством не було досягнуто показників, заявлених у фінансовому плані, а наявні показники не дають фінансової можливості здійснювати нарахування та виплату квартальної премії працівникам відповідача. Проте дані показники судом не взято до уваги, а також не взято до уваги фактично відпрацьований позивачем час за три квартали 2019 року.

Звертала увагу також на процесуальні порушення розгляду справи судом першої інстанції, а саме: в матеріалах справи відсутнє підтвердження щодо вирішення судом заяви про збільшення позовних вимог, судом не приймалося рішення про закінчення підготовчого провадження, судом не з`ясовувалися обставини справи в судовому засіданні, докази не досліджувалися, судові дебати не проводилися.

ОСОБА_1 подала письмові заперечення проти скарги, оскаржуване рішення просила залишити без змін (т. 2 а.с. 98-106).

Представник третьої особи - Глазунов А.С. подав до суду відзив в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (т. 2 а.с. 107-119).

Під час дії карантину, встановленого постановою КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до положень пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України був продовжений строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ДП «Адміністрація морських портів України» - адвокат Саніна Г.В. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 визнала апеляційну скаргу в частині доводів апелянта стосовно незаконності оскаржуваного рішення районного суду про зобов`язання відповідача виплатити позивачці квартальну премію за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн., квартальну премію за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн. В іншій частині, стягнення одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн., премії до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн., оскаржуване рішення просила залишити без змін про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 158-160).

Представник третьої особи - Первинної профспілкової організації Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», до суду не прибув, повідомлення повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за вказаною адресою. Крім того, представник третьої особи повідомлявся на зазначений ним засіб зв`язку телефонограмою, що забезпечує фіксацію такого повідомлення, із отриманням такого повідомлення ОСОБА_1 , цього остання не заперечувала і в суді апеляційної інстанції, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 78-80, 139-156).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на одержання одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у такому ж відсотку від посадового окладу, як й інші працівники ДП «Адміністрація морських портів України». Виплата квартальних премій є не правом, а обов`язком відповідача, тому підлягає відшкодуванню позивачу. Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що свідчили б про завдання позивачеві діями відповідача моральної шкоди.

Колегія суддів не в повній мірі погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наказу №21-П від 16 січня 2014 року позивач з 16 січня 2014 року була прийнята на роботу до ДП «Адміністрація морських портів України» на посаду провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом №105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (т. 1 а.с. 36).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року було визнано незаконним наказ ДП «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» №105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України» з 06 квітня 2015 року; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 610 395,18 грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів; у відшкодування моральної шкоди 4 000,00 грн. (т. 1 а.с. 48-54).

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі від 16 лютого 2018 залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року залишено без змін (т. 1 а.с. 75-77).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 21 лютого 2018 року №81-к, виданим на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року було скасовано наказ ДП «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» №105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року, поновлено ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною прізвища) на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» з 06 квітня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (т. 1 а.с. 39).

Згідно з наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 21 лютого 2018 року № 82-к ОСОБА_1 підпорядковано начальнику відділу з організації договірної та закупівельної роботи. Встановлено посадовий оклад у розмірі 22 200,00 грн. (т. 1 а.с. 42).

Судом встановлено, що 11 січня 2019 року позивачем було отримано на картковий рахунок від відповідача грошові кошти у розмірі 7 679,18 грн. - одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік (т. 1 а.с. 81).

Листом від 23 січня 2019 року за вих. № 4/ІО/ЗГ-ГО позивач просила у відповідача належним чином завірену копію наказу ДП «Адміністрація морських портів України» про виплату працівникам роботи ДП «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік, всі документи та інформацію щодо періоду, за який їй було проведено розрахунок одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік та визначено розмір одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік (т. 1 а.с. 18-19).

Листом від 07 лютого 2019 року за вих. №508/10-03-06 ДП «Адміністрація морських портів України» надано відповідь позивачу, в якому зазначено, що в розрахунковий фонд заробітної плати позивача за 2018 рік дорівнює 162 090,75 грн. та складається з нарахувань за посадовим окладом та місячної премії. Згідно наказу Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відноситься до фонду оплати праці. Колективний договір не передбачає включення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до розрахункового фонду заробітної плати для визначення суми одноразової винагороди за підсумками роботи за рік. Отже, розмір нарахованої одноразової винагороди було визначено відповідно до нарахувань за посадовим окладом та місячної премії за фактично відпрацьований час у 2018 році та складає 9 539,35 грн. (т. 1 а.с. 20-22).

Згідно з наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 29 грудня 2018 року №513-к «Про заохочення працівників» за сумлінне відношення до виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, бездоганну та плідну працю та з нагоди Нового року заохочено премією у розмірі посадового окладу працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» та філії «Днопоглиблювальний флот» згідно наведеного в наказі списку (т. 1 а.с. 225-228).

На виконання вимог суду відповідачем було надано довідку про виконання показників фінансової діяльності ДП «Адміністрація морських портів України» за 2018 рік, розрахунок розміру премії за підсумками роботи за квартал у 2018 році, довідку щодо переліку нарахувань ОСОБА_1 , які були здійснені у 2018 році (т. 1 а.с. 222, 229-230, 231).

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно зі ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Судом встановлено, що в ДП «Адміністрація морських портів України» укладено Колективний договір трудового колективу апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» на 2016-2018 роки, який міститься в матеріалах справи з додатками та внесеними змінами (т. 1 а.с. 98-143).

Відповідно до п. 1.2. Колективного договору положення цього договору поширюються на всіх штатних працівників апарату управління роботи ДП «Адміністрація морських портів України», а також на Голову ДП «Адміністрація морських портів України» і є обов`язковими для сторін, що його уклали.

Згідно з п. 3.3.1. Колективного договору адміністрація зобов`язується з метою матеріального стимулювання працівників у збільшенні прибутку і підвищення рентабельності підприємства, забезпеченні безпосереднього зв`язку премій за результатами праці кожного працівника, закріплення кваліфікованих кадрів і зміцнення трудової дисципліни здійснювати преміювання, встановлювати доплати і надбавки та виплачувати винагороди згідно з окремими Положеннями та переліками доплат і надбавок: Положення про оплату праці працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» (Додаток 3 до Договору), Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» (Додаток 5 до Договору), Положення про встановлення доплат та надбавок працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» (Додаток 4 до Договору), Положення про одноразове заохочення апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» за виконання особливо важливої роботи (Додаток 8 до Договору), Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць, квартал працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» (Додаток 9 до Договору), Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік (Додаток 11 до Договору).

Відповідно до пункту 3.3.2 Колективного договору, при наявності фінансової можливості адміністрація зобов`язувалась преміювати та заохочувати працівників, серед іншого, до державних свят.

За змістом п. 3.3.5. Колективного договору адміністрація зобов`язується проводити виплати, передбачені п. 3.3.1.-3.3.4. Договору залежно від фінансових можливостей ДП «Адміністрація морських портів України» з правом припинення збільшення або зменшення їх з урахуванням результатів діяльності, крім обов`язкових, передбачених законодавством України.

Тобто, з аналізу положень Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» слідує, що виплата премій, доплат, надбавок та інших заохочувальних та компенсаційних виплат залежить від фінансових можливостей ДП «Адміністрація морських портів України» та здійснюється за результатами праці кожного працівника.

Доводи позивачки в частині одноразової винагороди, квартальних премій, зведені до висновку про неправильне нарахування отриманих нею виплат виходячи з того, що відповідачем до фонду заробітної плати з розміру якого мають нараховуватись і виплачуватись винагороди і премії не включений середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 610 395,18 грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Так, виходячи з заяви про збільшення позовних вимог від 03 травня 2019 року позивач не заперечувала факт отримання нею 7 679,18 грн. одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік, проте просила стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на свою користь не нараховану і несплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47665,39 грн.

У Додатку 11 до Колективного договору міститься Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік (т. 1 а.с. 125-126, 143).

За змістом пункту 1 цього Положення, одноразова винагорода за підсумками роботи за рік (далі - винагорода) є особливим видом матеріального заохочення і є складовою частиною діючої системи преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ».

Пунктом 2 Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління одноразової винагороди за підсумками роботи за рік визначено, що виплата одноразової винагороди за підсумками роботи за рік здійснюється з урахуванням фінансових можливостей підприємства. Розмір винагороди визначається у розмірі не менш 0,2% від чистого прибутку підприємства.

Згідно з пунктом 3 (зі змінами, внесеними 21 грудня 2017 року) Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління одноразової винагороди за підсумками роботи за рік винагорода за підсумками роботи за рік нараховується постійним штатним працівникам, які знаходяться в трудових відносинах з підприємством пропорційно відпрацьованому часу в апараті управління. Винагорода виплачується на підставі наказу (п. 11).

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління одноразової винагороди за підсумками роботи за рік при розподілі одноразової винагороди за підсумками роботи за рік визначається розрахунковий фонд заробітної плати кожного працівника та в цілому по апарату управління підприємства. Розраховується приведений коефіцієнт як співвідношення розрахункового фонду заробітної плати в цілому по апарату управління підприємства до розміру винагороди, визначеної адміністрацією. Розмір винагороди кожному працівнику визначається як добуток розрахованого приведеного коефіцієнта на його індивідуальний розрахунковий фонд заробітної плати.

З п. 5 Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління одноразової винагороди за підсумками роботи за рік вбачається, що до розрахункового фонду заробітної плати, окрім оплати за посадовими окладами (тарифними ставками) за фактично відпрацьований час включаються доплати і надбавки: за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, за суміщення професій (посад), за розширення зони обслуговування (збільшення обсягу робіт), за роботу в нічний та вечірній час, за класність, за ненормований робочий день, за високі досягнення у праці, середній заробіток працівника за час перебування в службовому відрядженні та сума премії за результатами роботи підприємства за місяць (квартал).

За змістом вищенаведених вимог законодавства, вищевказаного Положення про порядок нарахування та виплати працівникам одноразової допомоги за підсумками роботи за рік, розрахунковий фонд заробітної плати працівника для нарахування і виплати вищевказаної одноразової допомоги визначається за підсумками роботи за рік, і не передбачає можливості включення до такого річного розрахунку фонду заробітної плати: як заробітку за минулі роки, так й середнього заробітку за час вимушеного прогулу за минулі роки. Інший висновок, суперечив би як самій правовій природі одноразової винагороди за підсумками роботи за рік, так й правовим актам (Колективному Договору, Положенню) якими визначений порядок її нарахування та виплати.

Крім того, з аналізу Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік можна зробити висновок, що підставою для виплати одноразової винагороди за підсумками роботи за рік є фінансові можливості підприємства і при цьому розрахунок такої винагороди здійснюється відповідно до вимог Положення.

Судом встановлено, що позивача було поновлено на роботі наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 21 лютого 2018 року № 81-к з 06 квітня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Позивачці ОСОБА_1 виплачено 610395.18 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 квітня 2015 року по день поновлення на роботі і 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 40).

Виходячи з вказаного, ОСОБА_1 вийшла на роботу та фактично приступила до виконання своїх трудових обов`язків з 21 лютого 2018 року.

Згідно з наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 21 лютого 2018 року №82-к ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 22 200,00 грн. (т. 1 а.с. 42).

11 січня 2019 року позивачем було отримано на картковий рахунок від відповідача грошові кошти у розмірі 7 679,18 грн. - одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік (т. 1 а.с. 81).

Згідно розрахунку винагороди за підсумками роботи за 2018 рік ОСОБА_1 , який здійснено на підставі Додатку 11 до Колективного договору: розмір винагороди визначеної адміністрацією - 6 500 000,00 грн., приведений коефіцієнт 0,05885, розрахунковий фонд заробітної плати за рік ОСОБА_1 - 162 090,75 грн., розмір винагороди 162 090,75 ? 0,05885 = 9 539,35 грн. Вказана сума позивачці була нарахована до виплати в січні 2019 року про що свідчить розрахунковий лист працівника (т. 1 а.с. 146-147).

Також відповідачем надано розрахунковий лист за 2018 рік щодо нарахувань та утримань ОСОБА_1 , з якого вбачається, що позивачка відпрацювала 101 день в 2018 році (т. 1 а.с. 148, 231-233).

Таким чином, відповідачем було обґрунтовано розрахунок одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік згідно з Додатком 11 до Колективного договору.

Натомість суд першої інстанції навівши в оскаржуваному судовому рішенні розрахунок одноразової винагороди за 2018 рік, що підлягає стягненню, виходив із розрахункового фонду заробітної плати позивачки в сумі 940 434.59 грн., у т.ч. 610 395.18 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за минулі роки (із 06 квітня 2015 року) та включив 4000 грн. грошової компенсації моральної шкоди, що не можна визнати законним і обґрунтованим (т. 2 а.с. 28).

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, яка виплачується працівникові за виконану ним роботу. Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, не відповідає цим ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану працівником роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Врахувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що до розрахунку винагород та премій, розмір яких визначається із розміру заробітної плати працівника за відповідний період, не може бути включений присуджений працівникові за рішенням суду середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Тому, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними доводи позивачки ОСОБА_1 , та помилковими висновки суду першої інстанції про включення до розрахункового фонду заробітної плати позивачки для визначення розміру винагороди за 2018 рік ще й суми 610 395.18 грн., яка є виплаченим на підставі рішення суду середнім заробітком за час вимушеного прогулу за період з 06 квітня 2015 року і по день поновлення на роботі (16 лютого 2018 року) і 4000 грн. грошової компенсації моральної шкоди, оскільки такі суперечать вищенаведеним вимогам чинного законодавства та положенням Колективного Договору підприємства відповідача, Положенню про порядок нарахування та виплати працівникам одноразової допомоги за підсумками роботи за рік.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 визнала апеляційну скаргу в частині доводів апелянта стосовно незаконності оскаржуваного рішення районного суду про зобов`язання відповідача виплатити позивачці квартальну премію за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн., квартальну премію за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн. просила закрити провадження у справі в цій частині про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 158-160).

Проте визнання позивачкою ОСОБА_1 частково обґрунтованою скарги апелянта не може бути визнано підставою для часткового закриття провадження у справі та є підставою для відмови в задоволенні цих позовних вимог.

При цьому, колегія апеляційного суду виходила з наступного.

Так, відповідно до п. 2-3 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління роботи ДП «Адміністрація морських портів України» (Додаток 9 до Колективного договору зі змінами) преміювання працівників апарату управління роботи ДП «Адміністрація морських портів України» за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи ДП «Адміністрація морських портів України» за місяць та за квартал (т. 1 а.с. 121-123, 130-132).

Розмір премії працівників визначається виходячи з фінансового стану підприємства відповідно до п. 4 цього Положення (але не менше ніж 50%) та встановлюється наказом ДП «Адміністрація морських портів України». Підставою для виплати є оперативні дані статистичної та бухгалтерської звітності роботи ДП «Адміністрація морських портів України» за звітний місяць. Підставою для виплати квартальної премії є дані статистичної та бухгалтерської звітності роботи ДП «Адміністрація морських портів України» за звітний квартал.

У п. 4 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління роботи ДП «Адміністрація морських портів України» зазначено, що премія виплачується всім працівникам, які перебувають в обліковому складі ДП «Адміністрація морських портів України».

Також у п. 4 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал встановлений коригуючий коефіцієнт та показники преміювання.

Відповідно до пункту 5 цього Положення, місячна та квартальна премія нараховується на виплати за фактично відпрацьований час у звітному періоді та відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5місяці та кварталі.

За пунктом 6 вищевказаного Положення, працівникам, які відпрацювали неповний місяць (квартал), та в інших випадах, передбачених цим Положенням, виплата премії нараховується за фактично відпрацьований час в даному періоді.

Відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

За роз`ясненнями п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідач надав довідку з відомостями щодо витрат ДП «Адміністрація морських портів України» на оплату праці за 2018 рік поквартально із зазначенням виконання показників фінансового плану підприємства (т. 1 а.с. 144-145, 222-224).

З розрахункового листа за 2018 рік щодо нарахувань та утримань ОСОБА_1 вбачається, що позивач отримала місячні премії у розмірі 52 080,75 грн. за фактично відпрацьований час (відпрацьовано і оплачено днів - 101) (т. 1 а.с. 148, 231).

Доказів неправильності дій відповідача щодо нарахування і виплати премії позивачці у вищезазначеному розмірі до суду не надано і судом не встановлено.

Щодо вимоги позивача про стягнення одноразового заохочення до новорічних свят у розмірі 22 200,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.3.2. Колективного договору адміністрація зобов`язується при наявності фінансової можливості преміювати та заохочувати працівників, зокрема, до державних, релігійних, професійних та інших свят.

Згідно з п. 3.3.3 Колективного договору адміністрація зобов`язується заохочувати в розмірі посадового окладу штатних працівників, безперервний стаж роботи яких в апараті управління ДП «Адміністрація морських портів України» складає не менше 1 року, та які відпрацювали повний календарний рік без періодів тимчасової непрацездатності, при наявності фінансової можливості підприємства.

Факт наявності фінансової можливості підприємства відповідача сплатити одноразову премію у розмірі посадового окладу напередодні новорічних свят, відповідно до положень пункту 3.3.2 Колективного договору, підтверджується наданою до суду копією наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 29 грудня 2018 року № 513-к про преміювання працівників апарату управління з нагоди святкування Нового року (т. 1 а.с. 225-228).

При цьому, колегія суддів врахувала, що звільнення позивачки з роботи було визнано судом незаконним, після поновлення на роботі з дати звільнення, вказаний період мав бути зарахований до безперервного трудового стажу позивачки, а відтак й критерії для вказаної виплати дотримані. Доказів неналежного виконання позивачкою трудових обов`язків. притягнення її до відповідальності до суду не надано. При цьому, не можуть бути визнані спроможними доводи відповідача щодо наявності фінансової можливості проведення виплати для працівників апарату управління і відсутності такої фінансової можливості для проведення виплати позивачці.

Правильності розрахунку розміру премії з нагоди святкування Нового року представник апелянта - адвокат Саніна Г.В. в суді апеляційної інстанції не заперечувала про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 158-160).

Посилання представника відповідача на Положення про одноразове заохочення апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» за виконання особливо важливої роботи (Додаток 8 до Договору), колегія суддів визнала необґрунтованим, оскільки вказаним положенням передбачений порядок виплати іншого заохочення працівникам, а саме - за виконання особливо важливої роботи (п. 1.3.), а премія з нагоди святкування Нового року має самостійну підставу визначення (пункт 3.3.2 Колективного договору) .

З цих підстав, колегія суддів відхилила доводи апелянта про відсутність рапорту керівника структурного підрозділу на ім`я голови ДП «Адміністрація морських портів України», як підставу невиплати вказаної одноразової виплати до державного свята, передбаченої пунктом 3.3.2 Колективного договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача одноразового заохочення до новорічних свят у розмірі 22 200,00 грн. на користь позивачки.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. не підлягає задоволенню, в цій частині рішення районного суду сторони не оскаржували.

Також суд залишив поза увагою те, що остаточна заява про збільшення позовних вимог від 18 липня 2019 року не підписана позивачем, що відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України мало б бути підставою для повернення її заявнику без розгляду у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Проте, колегія суддів врахувала, що фактично вказана уточнена позовна заява була прийнята судом, направлена відповідачу і цього представник останнього не заперечував, а тому, з огляду на положення частини 1 ст. 2 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про перевірку цих доводів і вимог. При цьому, судом апеляційної інстанції визнані обґрунтованими вимоги позивачки лише в частині стягнення 22 200 грн. одноразової премії до новорічних свят і такі вимоги були заявлені у підписаній уточненій позовній заяві, а відтак, й допущене районним судом процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи (т. 1 а.с. 156-158).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до платіжного доручення № 5588 від 29 січня 2019 року апелянтом сплачено 1 152,60 грн. та відповідно до платіжного доручення №5879 від 19 лютого 2020 року 1 440,45 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги (т. 2 а.с. 53, 62).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі щодо вимог про стягнення заробітної плати та її складових (премії, винагороди).

Тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених і відмовлених позовних вимог, слід компенсувати за рахунок держави на користь ДП «Адміністрація морських портів України» 1 440,45 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується платіжним дорученням (т. 2 а.с. 62).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року скасувати в частині стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплаченої частини одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн., премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн., премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн. і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (код ЄДРПОУ - 38727770) - 1440 (одна тисяча чотириста сорок) грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 липня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Т.О.Невідома

В.М. Ратнікова