ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1072/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2020 року (суддя Чевилюк З.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 8 лютого 2018 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Bens Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , цивільна відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК Перша», у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, за наявності опадів у вигляді зливового снігу, перевозив пасажирів, та рухаючись по вул. Центральній в с. Пирогівці, Хмельницького району, Хмельницької області на 286 км. + 400 м. ділянки автодороги М-12 Стрий-Кропивницький-Знамянка, в сторону Вінниці з швидкістю близько 80-100 км/год, перевищив допустиму на даній ділянці автодороги швидкість руху у 50 км/год. Достовірно знаючи, що проїзна частина може бути слизькою, всупереч вимогам пунктів 1.3., 1.5. ч.1 2.3.(б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, на пологому повороті вищевказаної автодороги ліворуч, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, його завантаженість, не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля та в стадії заносу виїхав на зустрічний напрямок руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, та, в якому знаходились пасажири ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тяжкі тілесні пошкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, багатоуламкового перелому лобної кістки з переходом на решітчасту кістку, основу черепа, перелому всіх стінок обох орбіт, обох гайморових пазух, крововиливу над твердою оболонкою лобної ділянки головного мозку зліва, перелом кісток носу, ран м`яких тканин обох надбрівних ділянок, перенісся та легкі тілесні ушкодження: садна шкіри правої гомілки, лівого колінного суглоба.

Після ДТП позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні. Зараз продовжує лікуватись амбулаторно за місцем проживання.

Позивач витратив на придбання ліків та лікування у нейрохірургічному відділенні 62253,04 грн., що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками, випискою з історії хвороби.

Моральну шкоду позивач оцінив у 50000 грн., яку обґрунтував тяжким ушкодженням здоров`я, втратою працездатності, значними незапланованими витратами на лікування, втратою звичайного способу життя, зв`язків з друзями, родичами, перенесеними психологічними стражданнями.

Вина ОСОБА_3 підтверджена матеріалами кримінального провадження. Відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Bens Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК Перша».

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідачів: ПрАТ СК «Перша» причинену йому злочином матеріальну шкоду в сумі 62253,04 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК Перша» на користь ОСОБА_1 матеральної шкоди спричиненої злочином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 62 253,04 грн. та моральної шкоди у розмірі 3 112,65 грн., всього 65 365,69 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК Перша» на користь держави судовий збір 2689,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПрАТ «СК Перша» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги покласти на позивача.

Вважає вказане рішення необґрунтованим, не доведеним в повній мірі, встановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі всі обставини справи та надав помилкові висновки щодо дій або бездіяльності позивача та скаржника при ухваленні оскаржуваного рішення. Письмові доказі направлені відповідачу були нечитаємі, тому ПрАТ «СК Перша» не мала можливості належним чином підготуватись до розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 8 лютого 2018 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Bens Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , цивільна відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК Перша», рухаючись по вул. Центральній в с. Пирогівці, Хмельницького району, Хмельницької області на 286 км. + 400 м. ділянки автодороги М-12 Стрий-Кропивницький-Знамянка, в сторону Вінниці з швидкістю близько 80-100 км/год, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічний напрямок руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, та, в якому знаходились пасажири ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а. с. 4).

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 8 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 286 КК України здійснено зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, та, в якому знаходились пасажири ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а. с. 4-6).

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 поніс витрати на лікування в сумі 62 253,04 грн., що підтверджується копіями доданих квитанцій та медичної документації, оригінали яких містяться в матеріалах справи (а. с. 12-28).

Цивільна відповідальність ОСОБА_6 як власника транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Bens Vito 110 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується копією поліса № НОМЕР_3 , чинного на дату скоєння ДТП. Страховий ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 грн., франшиза 1000 грн. (а. с. 7).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні та легкі тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Ці обставини призвели до фізичного болю та моральних страждань позивача у зв`язку з тяжким ушкодженням здоров`я, втратою працездатності, значними незапланованими витратами на лікування, втратою звичайного способу життя, зв`язків з друзями, родичами, перенесеними психологічними стражданнями.

Заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди суд задовольнив з врахуванням обмежень в ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає відповідно 62 253,04 грн. х 5 % = 3112,65 грн.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 розділу ІІІ ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пунктів 35.1., 35.2. статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених устатті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом № 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.

До числа юридично значимих дій потерпілого, необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Необхідність подання потерпілим заяви страховику про страхове відшкодування є зрозумілим, пропорційним, передбачуваним заходом та не створює надмірного тягаря для потерпілого.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування та не надав страховій компанії документи, перелік яких визначений устатті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас апеляційний суд з врахуванням висновку, викладеного в рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 констатує, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

У системному зв`язку зі статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду.

Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Встановлено, що позивач звернувся до суду 23 жовтня 2019 року, по спливу тільки одного року та вісім місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 8 лютого 2018 року.

Крім того, встановлено, що потерпілий тривалий час лікувався.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з позовною вимогою про виплату страхового відшкодування завданого його здоров`ю в межах трирічного строку, то оскаржуване судове рішення в цій частині є законним та обґрунтованим.

Отже, право на страхове відшкодування шкоди завдане здоров`ю, ОСОБА_1 реалізував у трирічний строк, що визначений законом і шляхом подання відповідного позову до суду.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі всі обставини справи та надав помилкові висновки щодо дій або бездіяльності позивача та скаржника при ухваленні оскаржуваного рішення є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У відповідності до до статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Тобто, можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом N 1961-IV.

Закон N 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі N 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону N 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону N 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону N 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим у Законі N 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому, можна зробити висновок, що у Законі N 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення шкоди заподіяної здоров`ю або життю потерпілого трьохрічним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону N 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону N 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону N 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Твердження апелянта, що йому надано нечитаємі письмові докази і тому суд був позбавлений прийняти обґрунтоване рішення є необґрунтованим. Матеріали справи містять письмові документи, квитанції про покупку лікувальних препаратів. В судовому засідані позивач надав суду їх оригінали.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк