Справа №359/2052/19
Провадження №2/359/286/2020
12 березня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Міходуй І.Є.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
В березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В цьому об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання його колишньої дружини ОСОБА_3 . Однак більше двох років вона не проживає у вказаній квартирі. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
ОСОБА_3 жодного разу не з`явилась у судові засідання. Водночас, вона неодноразово у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.16, 32), довідкою про доставку смс-повідомлення (а.с.19) та телефонограмою (а.с.29).
На підставі ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №1137 від 18 вересня 1996 року (а.с.8), копією договору дарування від 26 вересня 2003 року (а.с.9) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1696787 від 10 жовтня 2003 року (а.с.7).
З копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я відповідача (а.с.6) вбачається, що її зареєстроване місце проживання у вказаному об`єкті нерухомого майна.
Ця обставина свідчить про те, що спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України та главою 32 «Право користування чужим майном» ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Як роз`яснив Верховний Суд України, право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) відповідно до ст.156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 грудня 2018 року (а.с.35-37) шлюб між ОСОБА_2 та відповідачем був розірваний. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_3 перестала бути членом сім`ї позивача.
З копій актів обстеження житлово-побутових умов від 26 лютого 2019 року (а.с.10), від 10 липня 2019 року (а.с.22) вбачається, що починаючи з лютого 2017 року відповідач не проживає в спірній квартирі.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_3 в цьому об`єкті нерухомого майна.
З огляду на це суд вважає допустимим визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.11). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Повний текст заочного рішення складено 20 березня 2020 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складання його повного тексту. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець