КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 758/3273/17

провадження № 22-ц/824/8275/2020

10 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліти» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяковського Олександра Сергійовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року в складі судді Ларіонової Н. М.,

встановив:

06.03.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліти» ( далі- ТОВ "Порше Мобіліті") про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 13.11.2015 між ОСОБА_1 (страхувальник) та ПАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №МК 84959а5ф (далі - договір), відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2012 , колір чорний.

14.04.2016 страхувальник повідомила страховика про страховий випадок - пошкодження дверей автомобіля та надала повідомлення про подію, пояснення щодо страхового випадку.

22.11.2016 страховик звернулась до страховика з заявою про надання інформації та здійснення страхового відшкодування.

В порушення п.22.4.1 договору, ст.979, 990 ЦК України страховиком не було здійснено страхового відшкодування на користь страхувальника у встановлені договором строки, чим порушено її права.

Вказані дії відповідача призвели до завдання їй майнової та моральної шкоди. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №51/1-17 від 22.01.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A4 1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 60 411,66 грн, вартість відновлювального ремонту - 54 151,35 грн, величина втрати товарної вартості автомобіля - 6 260,31 грн.

Моральна шкода полягає у завданні фізичних, душевних страждань, тривалих немайнових втрат, на відшкодування яких потрібні були значні зусилля.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ПрАТ "СК "АХА Страхування", назву якого в подальшому змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» ( далі - ПрАТ "СК "АРКС") на свою користь страхове відшкодування у розмірі 60 411,66 грн та моральну шкоду в сумі 5 000 грн, витрати на проведення оцінки збитків транспортного засобу в сумі 1 200 грн, всього 66 611,66 грн.

Рішенням Подільського районного суду від 12 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Дяковський О. С. просить скасувати рішення Подільського районного суду від 12 серпня 2019 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає вказане судове рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, та неправильним їх дослідженням та оцінкою.

Зазначив, що п. 9 договору визначено та погоджено сторонами страхові ризики, серед яких: викрадення, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( ДТП), збитки внаслідок інших подій.

Відповідачем була надана відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі нібито повідомленої неправдивої інформації. Відповідач посилався на висновок експерта №0188 від 14.09.2016, проте даний доказ не може братися до уваги як допустимий доказ, оскільки експертне дослідження було проведено без технічного огляду автомобіля особисто експертом та без повідомлення його власника. Крім цього, у висновку не вказано про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, яка передбачена ст.384, 385 КК України. При складанні висновку експерт не використовував конкретну нормативно визначену методику проведення такого дослідження, а лише керувався методичними рекомендаціями, що були викладені в наукових посібниках.

Долучений висновок експерта №0281 від 16.03.2018 містить порушення в частині проведення дослідження експертом та здійснений: без технічного огляду автомобіля ; без проведення всіх необхідних вимірів, які мали бути надані як вихідні дані на експертне дослідження та доведені до відома власника пошкодженого автомобіля; без застосування методики, необхідної для проведення дослідження; без огляду місцевості та зазначення вихідних даних, що є обов`язковим реквізитом таких досліджень.

Вважає, що судом першої інстанції прийнято докази, які у відповідності до норм ЦПК України є недопустимими.

При цьому відповідачем не було надано доказів щодо неправдивої інформації, повідомленої позивачем.

Судом першої інстанції не було враховано, що надання позивачем правдивої інформації про подію підтверджується її показами в якості свідка.

Вважає, що судом надано перевагу доказам та аргументам відповідача та залишено без уваги докази та аргументи позивача, що свідчить по порушення ст. 64 Конституції України, ст.6, 12 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ "СК "АРКС" просить відхилити подану апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 60 411,66 грн невиплаченого страхового відшкодування є незаконними. Позивач не надає жодних доказів, які б обґрунтовували підставу його вимог, не спростовує висновку експерта №0281 від 16.03.2018 щодо дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень автомобіля.

Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2015 між ОСОБА_1 (страхувальник) та ПАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №МК 84959а5ф, відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

14.04.2016 ОСОБА_1 повідомила відповідача про настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме виявлення 14.04.2016 пошкодження на припаркованому за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, 8 А, автомобілі Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Листом від 13.06.2016 ПрАТ "СК "АХА Страхування" повідомила ОСОБА_1 про необхідність надання заяви на виплату страхового відшкодування, настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, копії рахунка СТО на ремонт ТЗ з урахуванням вимог договору тощо (а.с.87 т.1).

02.09.2016 позивач надала автомобіль для огляду на авторизоване СТО ТОВ "Ауді-Центр Київ", де за її участю було складено акт огляду (дефектна відомість) та 05.09.2016 отримано рахунок фактуру №36090507 щодо вартості відновлювального ремонту (а.с.88-90 т.1).

12.09.2016 страховиком на адресу ТОВ "Експертна компанія "ІНДЕКС" надіслано замовлення дослідження на предмет встановлення обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіля Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом із замовленням на дослідження представлені в електронному вигляді матеріали страхової події та фотозйомки пошкодженого автомобіля.

Відповідно до висновку №0188 дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень на автомобілі Audi A4, д/н НОМЕР_1 , складеного 14.09.2016 експертом ОСОБА_2 , пошкодження на вказаному автомобілі за характером, локалізацією і механізмом їх утворення з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_1 , з причин, викладених в дослідницькій частині висновку. Комплекс пошкоджень на автомобілі Audi A4, д/н НОМЕР_1 , з технічної точки зору не міг утворитися за обставин, викладених у поясненні водія ОСОБА_1 , тобто при перебуванні вказаного автомобіля в нерухомому стані в т.ч. за вказаних обставин, при перебуванні біля буд. 8 А на вул. Софіївській в м. Києві з причин, викладених в дослідницькій частині висновку ( а.с. 95-97 т.1).

02.11.2016 ОСОБА_1 звернулась до страховика з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.91-93 т.1).

Остання повідомила, що на припаркованому ТЗ помітила пошкодження, ймовірно від іншого ТЗ. КО викликала. Перелік пошкоджень: передні та задні праві двері, поріг задній правий, переднє праве крило (а.с.92 т.1).

29.09.2016 ПрАТ "СК "АХА Страхування" повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з наданням неправдивої інформації про факт та обставини настання страхового випадку, що підтверджується висновком № 0188 від 14.09.2016 р. (а.с.98 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ "СК "АХА Страхування" правомірно відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з повідомленням страховику недостовірної інформації щодо настання страхового випадку.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 25 цього Закону, страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.

У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до положень п. 22.3.1, п. 22.3.3 договору страховик має право: перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та Правил; робити запити про відомості, пов`язані зі страховим випадком та належним виконанням страхувальником умов договору та Правил , до правоохоронних органів, банків, медичних закладів, та інших підприємств, установ та організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до п. 26.5.2, п. 26.5.24 договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: страхувальник надав страховику неправдиву інформацію про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин; згідно з висновком (звітом автотехнічного, трасологічного дослідження тощо) компетентного спеціаліста, експертним дослідженням буде встановлено, що заявлені страхувальником чи уповноваженою ним особою пошкодження ТЗ та/або їх частина з технічної точки зору не могли виникнути за заявлених обставин ( наприклад, неможливість виникнення пошкоджень при знаходженні ТЗ у нерухомому стані, неможливість виникнення пошкоджень при зіткненні з визначеним страхувальником об`єктом тощо). При цьому надання страхувальником (водієм ТЗ або іншою уповноваженою страхувальником особою) таких відомостей прирівнюється до надання неправдивої інформації щодо факту та /або обставин випадку.

Згідно з ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до у ваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до висновку експерта №0281 від 16.03.2018 за результатами дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень автомобіля Audi A4, д/н НОМЕР_1 , складеного експертом ОСОБА_2 , який має повну вищу технічну та юридичну освіту, експертну спеціальність 10.1 "Дослідження обставин та механізму ДТП" (свідоцтво №1735 видане 31.07.2015 ЦЕКК МЮ України, дійсне до 31.07.2018) та 10.4 "Транпортно-трасологічні дослідження" (свідоцтво №1775 видане 27.05.2016 ЦЕКК МЮ України, дійсне до 27.05.2019) і стаж експертної роботи з 2004 року, пошкодження на автомобілі Audi A4, д/н НОМЕР_1 , за характером, локалізацією і механізмом їх утворення з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_1 , з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Комплекс пошкоджень на автомобілі Audi A4, д/н НОМЕР_1 , з технічної точки зору не міг утворитися за обставин, викладених у поясненні водія ОСОБА_1 , тобто при перебуванні вказаного автомобіля в нерухомому стані в т.ч. за вказаних обставин, при перебуванні біля буд. 8 А на вул. Софіївській в м. Києві з причин, викладених в дослідницькій частині висновку ( а.с. 37-39 т.2).

Викладене у висновку експерта дослідження є повним та обґрунтованим, не викликає сумніву в його достовірності.

Доводи апеляційної скарги, що вказане дослідження було проведено без технічного огляду автомобіля та всіх необхідних вимірів та вихідних даних, без застосування методики, необхідної для проведення дослідження, є необґрунтованими.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 №1950/5), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Як вбачається з висновку експерта №0281 від 16.03.2018, при його підготовці останнім було обрано спосіб проведення експертизи шляхом використання літератури: судебная транспортно-трассологическая експертиза. Методическое пособие для экспертов. М.: ВНИИСЭ,1977; транспортно-трассологическая экспертиза по делам о дорожно-транспортных происшествиях (диагностическое исследование). Методическое пособие для экспертов, следователей, судей. Выпуск ІІ, М.,1988, що не суперечить положенням вказаної Інструкції.

Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ вказаної Інструкції, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз.

Тобто, можливість проведення даного виду експертного дослідження за фотознімками та іншими копіями об`єкта не виключається.

Достовірність наданих експерту в електронному вигляді фотознімків пошкодженого автомобіля позивач не спростував.

У відповідності до ч.7 ст.102 ЦПК України вказаний висновок експерта містить зазначення, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказане дослідження не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 є необґрунтованим, оскільки її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень.

В даному випадку експертне дослідження стосувалось питання визначення механізму утворення слідів, а не визначення вартості колісного транспортного засобу.

При цьому позивачем не надано доказів, які б у своїй сукупності надали змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказуванню.

Від проведення судової експертизи на підтвердження доводів повідомлення страховику достовірної інформації щодо настання страхового випадку позивач та її представник відмовились (а.с.44 т.2).

При цьому покази ОСОБА_1 в якості свідка про факт пошкодження 14.04.2016 припаркованого нею автомобіля Audi A4, д/н НОМЕР_1 , біля будинку 8А по вул. Софіївській в м. Києві, не є достатнім доказом на підтвердження тієї обставини, що вона надала страховику правдиву інформацію про обставини настання страхового випадку.

Ураховуючи, що зазначені позивачем обставини настання страхового випадку не відповідають результатам проведеного експертного дослідження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію про обставини пошкодження автомобіля, що слугувало обґрунтованою підставою для страховика відмовити у виплаті їй страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права, або неправильне застосування норма матеріального права, які є обов`язковою підставою для зміни або скасування судового рішення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухваленого по справі судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

Постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяковського Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк