печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Невечеря С. Г.

розглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОРДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО « ММП +» про захист трудових прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в жовтні 2019р. звернувся з позовом до відповідача про захист трудових прав, посилаючись на те що з 28.06.2007р. було призначено на посаду директора ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОРДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО « ММП +» за сумісництвом на підставі Протоколу №1 загальних зборів ТОВ від 8.05.2007р.. 19.01.2018р. написав заяву учасника ТОВ ДП «Максфілд-Україна» . Повторно 13.02.2018р. на адресу учасника надіслав заяву про звільнення згідно ст..38 ч.3 КЗпПУ з 27.02.2018р. Отримав лист від 8.02.2018р. згідно якого відмовлено в розгляді заяви про звільнення та скликання Зборів Учасників ТОВ та не повідомлено за 30 днів до скликання загальних зборів Тому просить звільнити його з посади директора ТОВ«СІЛЬСЬКОГОСПОРДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО « ММП +» з 27.02.2018р. Представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача надав відзив, вказував на те що позивач звільнений рішенням Загальних зборів від 25.11.2019р. з посади директора.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 15.10.2019р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого.

28.06.2007р. позивача було призначено на посаду директора ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОРДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО « ММП +» за сумісництвом на підставі Протоколу №1 загальних зборів ТОВ від 8.05.2007р..

19.01.2018р. позивач написав заяву учаснику ТОВ ДП «Максфілд-Україна» . Повторно 13.02.2018р. на адресу учасника надіслав заяву про звільнення згідно ст..38 ч.3 КЗпПУ з 27.02.2018р.

Згідно з частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП Українитрудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», який діяв на той час, «Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу». Відповідно до п.7.7. статуту Позивача від 12.08.2009р., який діяв на той час, (а також всіх інших попередніх редакцій від 08.05.2007р., 05.07.2007р.), Загальні збори учасників Товариства скликаються директором Товариства не рідше ніж два рази на рік. Перше скликання в поточному році повинно бути не пізнише, ніж через місяць після завершення фінансового року для розгляду й затвердження річного звіту, плану діяльності та кошторису витрат на поточний рік.».

Статтею 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковоюю відповідальністю» також передбачено скликання загальних зборів виконавчим органом товариства.

Як випливає зі змісту ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб визначений законом або договором.

За положеннями вказаних норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, не ініціювання проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, не передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що ним не дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства.

Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Разом з тим, особливість звільнення директора Товариства полягає в том, що воно віднесено законодавством до компетенції загальних зборів учасників/засновників Товариства.

Судом встановлено , що рішенням загальних зборів учасників від 25 листопада 2019 року (Протокол № 1) Позивача ОСОБА_5 звільнено з посади директора товариства за власним бажанням згідно з поданою заявою. Призначено на посаду директора Карчевського М.М.

Позивачу відомо про звільнення його з посади директора Товариства, про що також свідчить лист Позивача від 15 січня 2020 року на адресу Відповідача .

Відповідно до ч.І. ст. 81 ЦПК України, кожна строна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Судом не встановлено порушень прав позивача , які б підлягали захисту , тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.38 КЗпПУ, ст..ст. 12, 13, 76-81, 263-266, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОРДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО « ММП +» про захист трудових прав.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення .

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя Остапчук Т.В.