Провадження № 6/761/292/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 р. на адресу суду надійшла заява ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну стягувача у виконавчих листах, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі № 2-1219/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що 22.03.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1219/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено. Вказане рішення набрало законної сили, за яким представнику стягувача було видано виконавчі листи. Представник заявника зазначає, що 11.09.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк», яке стало правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір, за яким відступлено право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у зв`язку з чим, просить суд замінити стягувача у виконавчих листах, виданих в цивільній справі № 2-1219/10, а саме ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».

Разом з тим, з метою примусового виконання, виконавчі листи були направлені черговий раз представником стягувача разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві щодо боржника ОСОБА_1 та до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві щодо боржника ОСОБА_2 , однак, як з`ясовано представником ПАТ «Дельта Банк», після проведення виконавчих дій у першому випадку 18.15.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а у другому випадку 19.02.2015 р. державним виконавцем також було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, внаслідок запровадження процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», що призвело до звільнення працівників, втрату документації банку, відсутності належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження та тривалої передачі документації після відступлення прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості здійснити контроль по даним боржникам в межах виконавчих проваджень. Після винесення державними виконавцями постанов від 18.15.2014 р. та 19.02.2015 р. про повернення виконавчих документів стягувачеві, строки пред`явлення виконавчих листів були перервані, але у зв`язку з вищевикладеними обставинами вказані строки були пропущені з об`єктивних причин, а тому представник заявника просить суд видати дублікати виконавчих листів та поновити строки для пред`явлення їх до виконання.

Представник заінтересованої особи Біденка Є.В. в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав письмову заяву, в якій просив суд розглянути заяву за його відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву відсутності вказаних осіб.

Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява про заміну стягувача у виконавчих листах, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1219/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк заборгованість по кредиту в сумі 120851,10 грн., судовий збір в сумі 1208,51 грн. та витрати на інформаційно-технічне розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 122089,61 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 02.04.2010 р., за яким Шевченківським районним судом м.Києва представнику стягувача ПАТ «УкрСиббанк», який став правонаступником АКІБ «УкрСиббанк, було видано виконавчі листи.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у томі числі за кредитним договором № 0, укладеним 25.05.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_1 .

Ухвалою від 20.12.2012 р. заяву представника ПАТ «Дельта Банк» задоволено, а саме замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2010 р. в цивільній справі № 2-1219/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Разом з тим, 11.05.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір № 1370/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у томі числі за кредитним договором № 0, укладеним 25.05.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_1 .

Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» стало правонаступником ПАТ «Дельта Банк» щодо вимог за кредитним договором № 0 від 25.05.2007 р.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Враховуючи, що відповідно до вищевказаного договору право вимоги перейшло до ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», що в свою чергу є підставою правонаступництва, суд вважає за необхідне замінити стягувача у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом м.Києва в цивільній справі № 2-1219/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».

Разом з тим, судом встановлено, що з метою примусового виконання, виконавчі листи були направлені черговий раз представником стягувача ПАТ «Дельта Банк» разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві щодо боржника ОСОБА_1 та до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві щодо боржника ОСОБА_2 , однак після проведення виконавчих дій у першому випадку 18.15.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а у другому випадку 19.02.2015 р. державним виконавцем також було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.ч.1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, законодавство встановлює обов`язок стягувача додержуватися строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Даний обов`язок насамперед обумовлюється однією з основних засад здійснення виконавчого провадження - розумності строків виконавчого провадження (п.7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) обмежується певними строками, які хоч чітко і не окреслюються законодавцем, але знову ж таки в рамках принципу, передбаченого п.7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» не є такими, що тривають безкінечно.

В той же час, законодавець дає змогу стягувачу звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, основною підставою поновлення пропущеного строку є наявність поважних причин, пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Звертаючись до суду з даною заявою, представник заявника підставою поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зазначає про запровадження процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», що спричинило звільнення працівників та втрату документації банку, відсутність належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження та тривалої передачі документації після відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим ПАТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості здійснити контроль по боржникам в межах виконавчих проваджень.

Суд не може погодитися з такими твердженнями представника заявника з огляду на наступне.

03.03.2015 р. на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015 р. до 02.06.2015 р. включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова В.В. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку».

Дана інформація була розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.03.2015 р.

Тобто, тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена з 03.03.2015 р.

В подальшому на сайті ФГВФО з`явилася інформація: «Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - «Фонд») прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. до 02.09.2015 р. включно».

Тобто, постанови від 18.12.2014 р. та від 19.02.2015 р. про повернення виконавчих документів стягувачеві були винесені державними виконавцями до початку запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк».

В той же час, ліквідація ПАТ «Дельта Банк» розпочалась з 05.10.2015 р. і має тривати з врахуванням її продовження до 04.10.2020 р. включно.

Тобто, на час винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачеві від 18.12.2014 р. та від 19.02.2015 р. тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» запроваджена не була, а вже з 03.03.2015 р. повноваження органів управління та органів контролю банку в ПАТ «Дельта Банк» здійснювалися Уповноваженою особою ФГВФО.

Частина 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Згідно з п.п.1, 8, 9 ч.2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплат

Крім того, Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку (ч.ч.1, 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Таким чином, спочатку службові особи ПАТ «Дельта Банк» після відступлення права вимоги, потім уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк», а згодом на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» мали всі необхідні повноваження для належного контролю справ щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в межах виконавчих проваджень.

Тобто твердження про те, що у зв`язку з запровадженням процедури ліквідації та відсутністю належного контролю за ходом здійснення даних виконавчих проваджень, ПАТ «Дельта Банк» був позбавлений можливості здійснювати контроль по вказаним боржникам в межах виконавчим провадженням є такими, що не відповідають обставинам справи.

Відступлення права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» відбулось 08.12.2011 р., постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві винесені 18.12.2014 р. та 19.02.2015 р., тимчасова адміністрація була запровадження в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 р., процедура ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» розпочата з 05.10.2015 р., проте, у своїй заяві представник заявника не зазначає, коли ж саме ПАТ «Дельта Банк» дізналось про винесення даних постанов.

Враховуючи, що відступлення права вимоги до ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» відбулось 11.09.2019 р., тобто після спливу більше чотирьох років з дати винесення вказаних постанов, тому суд вважає, що посилання представника на тривалу передачу документації після відступлення прав вимоги, як на одну з підстав на підтвердження поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, є цілком безпідставним.

Саме по собі твердження «позбавлений можливості» передбачає наявність певних об`єктивних обставин, що унеможливили б пред`явлення даного виконавчого листа до виконання. В даному ж випадку, скоріше йдеться про неналежне виконання або нехтування своїми обов`язками уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та службових осіб і представників банку, а не «позбавлення можливості».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Законодавством України чітко встановлюється строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також передбачається можливість поновлення даного строку за наявності поважних причин. Таким чином, поновлення вищезазначеного строку за відсутності таких причин буде суперечити принципу правової визначеності.

Так, у п.41 рішення ЄСПЛ справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. зазначається: «Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду.»

Пунктами 47, 52 рішення ЄСПЛ справа «Устименко проти України» від 29.10.2015 р. «Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.»

Пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі «Zolotas проти Греції» від 29.01.2013 р. зазначає: «Суд нагадує юриспруденцію, відповідно до якої сам факт, що претензії заявника мають строк давності, не створює жодної проблеми з точки зору Конвенції. Інститут строків давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати правову певність, встановлюючи межу для дій або ж перешкоджаючи несправедливості, яка могла б бути скоєна, якби суди мали ухвалювати рішення щодо подій, які відбули у далекому минулому (J.A. Pye (Oxford) Ltd і J.A. Pye (Oxford) Land Ltd проти Сполученого Королівства [ВП], № 44302/02, § 68, CEDH 2007-III; Stubbings і інші проти Сполученого Королівства, 22.10.1996 р., § 51, Recueil des arrets et decisions 1996-IV).»

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Практика ЄСПЛ має враховуватися судом з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що представником заявника не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а тому не знаходить правових підстав для задоволення заяви у частині вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу їх дублікатів.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 433, 442 Перехідними положеннями ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом м.Києва в цивільній справі № 2-1219/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» ().

В решті вимог заява задоволенню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: