Справа № 709/145/20
Провадження № 2-о/697/25/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.,

за участю секретаря судового засідання Десятник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, яка подана в порядку окремого провадження, за заявою Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, заінтересована особа: Центр надання адміністративних послуг Канівської районної державної адміністрації, про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Представник Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області - Хорошун О.В. звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обгрунтування заяви зазначила, що після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,71 гектарах, розташована в адміністративних межах Пшеничницького старостинського округу Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області. Спадкоємців за законом та заповітом у померлого немає. Залишену спадщину у встановлений законом термін ніхто не прийняв, спадкова справа у нотаріальній конторі не заводилась. Просить суд визнати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Чехівка Чорнобаївського району Черкаської області, відумерлою, та передати майно померлого у власність територіальної громади с. Бобриця Канівського району Черкаської області.

Представник Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області Хорошун О.В. (ордер серії ЧК № 140259 від 20.01.2020) вимоги заяви підтримала та надала письмові пояснення, за якими погодилася, що спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_1 відкрилась під час дії ЦК УРСР від 18.07.1963, водночас зазначила, що розгляд справи має проводитись з урахуванням ст. 1277 ЦК України, оскільки спадщина ніким не прийнята. Просила задовольнити вимоги заяви, судове засідання проводити у її відсутність.

Представник заінтересованої особи Центру надання адміністративних послуг Канівської районної державної адміністрації, у судове засідання не з`явився, до суду надійшов лист про проведення судового засідання у їх відсутність, у задоволенні заяви не заперечують.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, розглянувши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Згідно із ч.1, п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Стаття 334 ЦПК України визначає, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Чехівка, Чорнобаївського району, Черкаської області, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 ( а.с. 3).

Після смерті ОСОБА_1 залишилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) на території Пшеничницької сільської ради загальною площею 4,71 га, відповідно до довідки Міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 18-23-0.191-1015/118-19 від 24.12.2019 .

Згідно Інформаційної довідки № 57415545 від 03.09.2019 зі Спадкового реєстру, вбачається, що інформація про спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину, заповіти, спадкові договори, які б стосувались спадкодавця ОСОБА_2 , відсутня ( а.с. 4).

Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13ч.1,2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 відумерлою, заявник послався на норму статті 1277 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004.

Частинами 1-3 статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п.5. Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

В абзацах 2, 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року .

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, згідно до абзаців 13, 14 п.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Згідно абзаців 10, 11. п.9 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у справах про визнання спадщини відумерлою судам слід звернути увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Відповідно ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК Української РСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави:

1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі;

2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом;

3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини;

4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу);

5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві.

Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.

Верховний Суд, у справі № 2о-55/2008, від 04.07.2018 року, дійшов висновку, що доводи касаційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області про те, що до спірних правовідносин застосовуються норми статті 1277 ЦК України на підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, є помилковими, оскільки з часу відкриття спадщини - день смерті спадкодавця до набрання чинності ЦК України спливло більше п`яти років.

Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_1 помер до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи, що заявника звільнено від сплати судового збору, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 555, ЦК України РСР 1963 року, п.5 Прикінцевих положень ЦК України 2003 року, ч.ч.5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 211, 263-265, 293, 294, 334-338, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, заінтересована особа: Центр надання адміністративних послуг Канівської районної державної адміністрації, про визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Канівський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий О . М . Льон