Провадження №2/755/1412/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором № 855-001/07Ф від 05.06.2007 р., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, АТ «ПРАВЕКС-БАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість - 1 866 331,38 грн, стягнути з відповідача на користь АТ «ПРАВЕКС-БАНК» витрати по сплаті судового збору у сумі 27 994,97 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «ПРАВЕКС-БАНК» та позичальником ОСОБА_3 05.06.2007 був укладений кредитний договір № 855-001/07Ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 170 000 доларів США строком до 10.06.2010 зі сплатою 15% річних. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість перед банком за зазначеним кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.07.2019 за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за договором у розмірі 4 359 329,04 грн. Умовами договору визначено, що протягом усього терміну користування кредитними коштами, відповідач зобов`язаний сплачувати проценти. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.07.2019 за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 523 790,82 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача станом на 17.07.2019 становить - 19 662 469,51 грн з яких: сума заборгованості за кредитом - 4 359 329,04 грн, сума заборгованості за відсотками - 523 790,82 грн, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 13 174 857,82 грн, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 604 491,83 грн. Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 19.09.2019, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 1 866 331,38 грн, з яких: нараховані 3% річних - 377 793,00 грн, нарахована пеня за обліковою ставкою НБУ - 1 488 538,38 грн

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

15 листопада 2019 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

21 січня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача, за підписом представника ОСОБА_4 , про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні, із встановленням загального порядку дослідження доказів у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у заяві про відмову у позові, яку підтримав. В обґрунтування позиції зазначив, що дійсно 05.06.20007 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 855-001/07Ф, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей на загальну суму 170 000,00 доларів США терміном з 05.06.2007 до 05.06.2010 зі сплатою 15% річних. У 2015 році банком при зверненні до суду було невірно розраховано заборгованість, рішенням суду було відмовлено у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності позивачем. Рішеннями суду також були скасовані всі виконавчі написи. Звертає увагу на неможливість стягнення інфляційних втрат по вимогам у доларах, оскільки інфляція застосовується виключно до національної валюти - гривні. У рішенні по справі № 755/22440/14-ц, що набрало законної сили, за позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогами позивача скінчився 06.06.2013. З урахуванням останньої дати сплати відповідачем ОСОБА_3 заборгованості за відсотками, перебіг позовної давності скінчився 11.01.2014.

Уповноважений представник позивача, АТ «ПРАВЕКС-БАНК», у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. До позовної заяви позивачем було долучено клопотання про розгляд справи у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 05 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 855-001/07Ф, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно договорів страхування заставного майна, укладення яких здійснюється на основі і з урахуванням вимог п. 6.1.11. даного договору, згідно наступного графіку зменшення ліміту кредитування: з 05 червня 2007 року - по 10 червня 2008 року - 170 000 доларів США; з 10 червня 2008 року по - 10 липня 2008 року - 163 000 доларів США; з 10 липня 2008 року - по 10 серпня 2008 року - 156 000 доларів США; з 10 серпня 2008 року по 10 вересня 2008 року - 149 000 доларів США; з 10 вересня 2008 року - по 10 жовтня 2008 року - 142 000 доларів США; з 10 жовтня 2008 року - по 10 листопада 2008 року - 135 000 доларів США; з 10 листопада 2008 року - по 10 грудня 2008 року - 128 000 доларів США; з 10 грудня 2008 року - по 10 січня 2009 року - 121 000 доларів США; з 10 січня 2009 року - по 10 лютого 2009 року - 114 000 доларів США; з 10 лютого 2009 року - по 10 березня 2009 року - 107 000 доларів США; з 10 березня 2009 року - по 10 квітня 2009 року - 100 000 доларів США; з 10 квітня 2009 року - по 10 травня 2009 року - 93 000 доларів США; з 10 травня 2009 року - по 10 червня 2009 - 86 000 доларів США; з 10 червня 2009 року - по 10 липня 2009 року - 79 000 доларів США; з 10 липня 2009 року - по 10 серпня 2009 року -72 000 доларів США; з 10 серпня 2009 року - по 10 вересня 2009 року - 65 000 доларів США; з 10 вересня 2009 року - по 10 жовтня 2009 року - 58 000 доларів США; з 10 жовтня 2009 року - по 10 листопада 2009 року - 51 000 доларів США; з 10 листопада 2009 року - по 10 грудня 2009 року - 44 000 доларів США; з 10 грудня 2009 року - по 10 січня 2010 року - 37 000 доларів США; з 10 січня 2010 року - по 10 лютого 2010 року - 30 000 доларів США; з 10 лютого 2010 року - по 10 березня 2010 року - 23 000 доларів США; з 10 березня 2010 року - по 10 квітня 2010 року - 16 000 доларів США; з 10 квітня 2010 року - по 10 травня 2010 року - 9 000 доларів США; з 10 травня 2010 року - по 05 червня 2010 року - 2 000 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 Договору кредит надається позичальнику строком з 05 червня 2007 року до 05 червня 2010 року зі сплатою 15% відсотків річних.

Згідно з п.п. 4.2. Розділу 4 відсотки за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. Кредитного договору порядку, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до «10» числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору.

У відповідності до п.п. 6.1.2. п. 6.1. Розділу 6 Договору про відкриття кредитної лінії позичальник зобов`язується: своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом.

За нормою ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

З метою підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 855-001/07Ф від 05.06.2007, укладеного між ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3 , сума кредиту 170 000,00 доларів США, термін дії договору з 05.06.2007 по 05.06.2010, термін сплати 10 число щомісячно, відповідно до якого загальна заборгованість станом на 17.07.2019 розрахована у розмірі 766 773,92 доларів США, а саме: кредит 170 000,00 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 513 777,65 доларів США, відсотки 20 426,18 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 62 570,09 доларів США.

Відповідно до розрахунку боргу наведеного позивачем за вказаним кредитним договором по сплаті нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користуванням кредитом за період з 18.09.2016 - 19.09.2019: нараховані 3% річних - 377 793,00 грн; нараховане пеня з обліковою ставкою НБУ - 1 488 538,38 грн.

За нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530, 631 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/22440/14-ц від 12 березня 2015 року було відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2015 року залишено без змін та з цього дня набрало законної сили.

Предметом розгляду в межах вказаної цивільної справи було стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 252 209 доларів США 18 центів, з яких: по сплаті кредиту у розмірі - 170 000,00 доларів США; по сплаті процентів у розмірі - 20 426,18 доларів США; по сплаті пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі - 55 156,00 доларів США; по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в розмірі 6 627,00 доларів США; стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 гривні 00 копійок.

У вказаному рішенні по справі № 755/22440/14-ц від 12 березня 2015 року судом було встановлено, що строк виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії № 855-001/07Ф від 05 червня 2007 року настав 05 червня 2010 року. Суд вважає підставним застосування в межах даного спору строку позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідачів, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав 05 червня 2010 року, остання сплата заборгованості за відсотками здійснена відповідачем ОСОБА_3 10 січня 2011 року. Відповідно не отримавши виконання зобов`язань за договором, у позивача виникає право протягом трьох років, у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Перебіг позовної давності за вимогами позивача скінчився 06 червня 2013 року. З урахуванням останньої дати сплати відповідачем ОСОБА_3 заборгованості за відсотками, перебіг позовної давності скінчився 11 січня 2014 року. В той же час, позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 855-001/07Ф від 05 червня 2007 року лише 26 серпня 2014 року.

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/14424/18 від 11 грудня 2018 року було відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 21 січня 2019 року.

Предметом розгляду в межах вказаної цивільної справи було стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 190 426,18 доларів США, пені у розмірі 13 637 552,56 грн та покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат.

У вказаному рішенні суду по справі № 755/14424/18 від 11 грудня 2018 року при вирішенні даного спору, суд, враховуючи наявність заяв відповідача ОСОБА_3 та його представника про застосування строків позовної давності, прийшов до висновку, що АТ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №855-001/07ф, поза межами загальних строків позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 10 січня 2011 року; відповідно до пункту 4.3 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, на 11-й день місяця наступного за місяцем, в якому виник факт прострочки після сплати боржником останнього платежу, тобто 11 лютого 2011 року. За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що право на позов про стягнення несплачених сум за кредитним договором виникло в позивача на 11-й день місяця наступного за місяцем, в якому виник факт прострочки після сплати боржником останнього платежу, проте позивач звернувся до суду з позовом лише 25 вересня 2018 року, тобто зі спливом позовної давності, установленої нормами статті 257 Цивільного кодексу України. Суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності за основною вимогою минув, позовні вимоги АТ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 12 155 056,03 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 1482496,53 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами договору про відкриття кредитної лінії № 855-001/07Ф від 05 червня 2007 року кредит надається позичальнику строком з 05 червня 2007 року по 05 червня 2010 року зі сплатою 15 відсотків річних. При цьому, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту, вказаного в п. 1.2. даного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За приписами ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи із обставин, встановлених рішеннями Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/22440/14-ц від 12 березня 2015 року, від № 755/14424/18 від 11 грудня 2018 року, що набрали законної сили, у межах даного спору суд приходить висновку про закінчення перебігу позовної давності за основним зобов`язанням за договором про відкриття кредитної лінії № 855-001/07Ф від 05 червня 2007 року - 11 січня 2014 року.

У межах цього спору предметом розгляду є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 19.09.2019, у розмірі 1 866 331,38 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із п. 9.1 Кредитного договору за порушення строків повернення Кредиту або погашення чергової частини кредиту згідно графіку зменшення ліміту кредитування та/або внесення відсотків за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної відсоткової ставки, вказаної в п. 1.2 даного Договору, від суми заборгованості за весь період прострочки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені, яка сплачується за кожен день прострочення, полягає в тому, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожним днем (місяцем) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У відповідності до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Нормою ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

За приписами ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, а також принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізу норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, можна зробити висновок про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, можливість застосування як загальної, так і спеціальної позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Заява сторони про застосування позовної давності може бути викладена як у письмовій, так і усній формі.

З огляду на викладене, та враховуючи, що суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності за основною вимогою минув, позовні вимоги АТ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 19.09.2019, у розмірі 1 866 331,38 грн не підлягають задоволенню, оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що права банку як кредитодавця у кредитних зобов`язаннях дійсно порушені, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, однак в даному випадку порушене право позивача не підлягає захисту шляхом задоволення його позову, враховуючи наявність заяви сторони відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За наведених обставин у задоволенні позову банку слід відмовити, у зв`язку із закінченням строку позовної даності щодо вимог банку до позичальника.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252-256, 258, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 549, 610 - 612, 625, 631, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» ( Кловський узвіз, 9/2, м. Київ, Київська обл., 01021) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором № 855-001/07Ф від 05.06.2007 р. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2020 року.

Суддя: