Провадження № 2-о/537/41/2020
Справа № 537/2264/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2020 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіна Яна Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою за участі заінтересованої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіної Я.В., в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , не є особою, на майно якої накладено арешт постановою 1893 ЗАБ.373 ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами, суд встановив наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті15 ЦК України).

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Окреме провадження це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду в окремому провадженні за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 вказав, що маючи намір укласти договір дарування житлового будинку звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Мірошкіної Я.В. Проте 02 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що в ході перевірки приватним нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно виявлено обтяження, а саме арешт (архівний запис) накладений на підставі постанови 1893 ЗАБ.373, виданої ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року на майно ОСОБА_1 , зареєстрований Першою донецькою державною нотаріальною конторою 19.09.2005 року. У зазначеному записі, окрім прізвища, ім`я, по-батькові, відсутня будь-яка додаткова інформація для ідентифікації особи, на яку накладено арешт.

З отриманого повідомлення Олександрійського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на який покладено виконання функцій Кіровського районного ВДВС міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області вбачається, що надати більш детальну інформацію за накладеним арештом з наданням підтверджуючих документів є неможливим, оскільки у відділі немає доступу до електронного архіву АСВП, всі виконавчі провадження, журнали реєстрації кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить встановити факт, що він не є особою, на майно якої накладено арешт постановою 1893 ЗАБ.373 ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року, так як при накладенні арешту на майно не зазначено дані про майно, на яке накладено арешт, його паспортні дані, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Таким чином заявник ОСОБА_1 фактично звернувся до суду в окремому провадженні із заявою про встановлення факту для вирішення питання про зняття накладеного державним виконавцем обтяження з належного йому нерухомого майна з метою його відчуження.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» встановлено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право на належне йому майно, яке, на його думку, порушено внаслідок накладення обтяження.

В ч.4 ст.315 ЦПК України встановленого, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на наявність спору про право, вимогу ОСОБА_1 , якою він фактично просить зняти обтяження з його майна, необхідно розглядати в порядку позовного провадження або у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що з поданої до суду заяви вбачається спір про право, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, роз`яснивши право звернення з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

Керуючись статтями 187, 315, 258-261 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіної Яни Володимирівни про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах з дотриманням правил підсудності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її отримання, з врахуванням положень розділу ХІІ Прикінцевих Положень ЦПК України.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.