Єдиний унікальний номер 341/245/19
Номер провадження 2/341/51/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Юсип І.М.

при секретарів судового засідання Матейко О.С., Король І.Л.

з участю учасників судового процесу:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Карпат» про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12.02.2019 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Карпат» та просить ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Мрія Карпат» на земельну ділянку площею 0, 6249 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0084 зареєстрованого в Державному реєстрі земель 28.12.2011 року; стягнути з відповідача в її користь 1966 грн. орендної плати за 2017-2018 роки та судові витрати по справі.

З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.10.2019, дана справа передана на розгляд судді Юсип І.М.

В обгрунтування позову посилається на ті обставини, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2017 року вона прийняла у спадок від ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6249 га, яка знаходиться на території Крилосівської сільської ради. Дана земельна ділянка належала ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.11.2008 року.

За життя ОСОБА_4 25.05.2010 р. уклада договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Мрія Карпат», який діє до 25.05.2020 р.

Оформивши на себе спадкові права, вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою оплатити орендну плату за 2017-2018 роки, однак отримала відмову через те, що не уклала з ними договір ще на 10 років.

У порушення умов даного договору відповідач не оплачує їй кошти і не надає сільськогосподарської продукції, тому просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що їй із запізненням виплачено орендну плату наполягає на розірванні договору оренди, оскільки через систематичність несплати орендної плати, вона втратила довіру до орендаря. Неодноразово телефонувала та приїжджала до відповідача просила виплатити їй кошти за користування землею, пропонувала електронною поштою надіслати свої банківські реквізити однак працівник відповідача заперечував щодо повідомлення даних таким чином і завжди наголошували що кошти за минулі роки пропали. Нею подавалася заява з банківськими реквізитами однак і після подання таких виплачені кошти із значним запізненням. Просить не брати до уваги вимогу про стягнення коштів за 2017-2018 роки оскільки такі їй виплачені.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Зазначив,що позивач неодноразово зверталася до відповідача про сплату їй орендної плати за користування землею однак відповідач цим нехтував.

25.01.2019 р. ОСОБА_1 надіслала на адресу ТОВ «Мрія Карпат» свої банківські реквізити , а виплата орендної плати відповідачем за 2017-2018 р. здійснена аж 2 квітня 2019 року. Враховуючи неодноразові відвідини до відповідача з метою отримання коштів вважає, що саме із-за такого відношення до позивача та не оплату вчасно орендної плати остання не бажає здавати відповідачу в оренду земельну ділянку і просить розірвати договір.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, Зазначив, що дійсно, між ТОВ «Мрія Карпат» та ОСОБА_4 - 25.05.2010 року було укладено договір оренди землі (земельна ділянка площею 0,6249 га, кадастровий номер :02:001:0084) терміном на 10 років. Відповідно до п. 11 Договору оренди землі, орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року.

Відповідач, виконуючи умови договору, 28.11.2017 року направив на ім`я орендодавця ОСОБА_4 орендну плату за 2017 рік в сумі 984, 22 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових переказів (електронних). Також, ТОВ «Мрія Карпат» наступного року, направило 27.11.2018 року на ім`я орендодавця ОСОБА_4 орендну плату згідно умов в сумі 1 124, 82 грн., що також підтверджується списком згрупованих поштових переказів. Однак орендна плата за 2017-2018 роки не була отримана гром. ОСОБА_4 у зв`язку із її смертю. Грошові перекази повернулися до ТОВ «Мрія Карпат».

Про наявність спадкоємця ТОВ «Мрія Карпат» не було відомо. Центральний офіс відповідача розташований у м АДРЕСА_1 Тернополі, по вул. В. Винниченка, 8. Позивачка із письмовими запитами, як того вимагає чинне законодавство щодо виплати орендної плати та/або переукладення договору на спадкоємця, до товариства не зверталася. Жодних доказів на підтвердження того, що позивачка зверталася із запитами про виплату орендної плати за 2017-2018 роки до позовної заяви не надано, так і не надано доказів відмови їй у виплаті орендної плати.

Вважає, що саме позивачкою не було виконано вимоги чинного законодавства, адже особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів. ОСОБА_1 зобов`язана була надіслати повідомлення ще до 23.04.2017 року, оскільки набула право власності на земельну ділянку в порядку спадкування 23.03.2017 року.

Дана інформація стала відома відповідачу після отримання позовної заяви, із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2017 року.

Згідно ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто, невиконання спадкоємцями покладеного законом обов`язку щодо повідомлення відносно переходу права власності на земельну ділянку є, в розумінні положень ст. 613 ЦК України, простроченням кредитора. Водночас, згідно з ч. 4 ст. 612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Саме не виконання позивачкою щодо письмового повідомлення відповідача про набуття у власність земельної ділянки в порядку спадкування і своїх реквізитів призвело до невиплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом 2017-2018 років саме позивачці.

Таким чином, причиною неотримання ОСОБА_1 орендної плати стало не вчинення нею дій, що передбачені ст. 148-1 Земельного кодексу України (внаслідок прострочення кредитора), відтак прострочення відповідача з виплати позивачу орендної плати, в даному випадку, не має місця.

Також, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки.

Враховуючи наведені обставини щодо наявності прострочення кредитора в зобов`язанні та встановлене законом відтермінування виконання зобов`язань боржником за наявності прострочення кредитора, то в межах даного спору не вбачається систематичність несплати орендної плати.

У січні 2019 року ОСОБА_1 надіслано ТОВ «Мрія Карпат» платіжні реквізити і 02 квітня 2019 року їй виплатилася на картку орендна плата за 2017-2018 роки. Зважаючи на те, що ними виконано зобов`язання, пропонують укласти договір оренди землі на новий строк.

Суд,заслухав доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, вивчив матеріали справи вважає, що позов позивача слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Галицькою РДА 01 листопада 2008 року на бланку серії ЯД № 868023, належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 0, 6249га, яка розташована на території Крилосівської сільської ради в урочищі Під Дібровою Галицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:001:0084.

25.05.2010 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ «Мрія Карпат» (орендар) укладений договір оренди землі б/н, а саме земельної ділянки загальною площею 0,6249 га, у тому числі рілля 0,6249 га (кадастровий номер :02:001:0084), що знаходиться на території Крилосівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області (а. с. 45-46). Згідно п. 1 договору оренди землі орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку. Відповідно до п. 8 вказаного договору він укладений на 10 років.

Відповідно до п. 11 Договору - орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року.

Відповідно до п.37 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 43 Прикінцевих положень договору оренди землі - цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Після смерті ОСОБА_4 , позивачу - ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.03.2017 року спадкодавця ОСОБА_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 6249 га та розташована на території Крилосівської сільської ради в урочищі Під Дібровою Галицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:001:0084 (а.с.7).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державна реєстрація права власності вищевказаної земельної ділянки відбулася 23.03.2017 року, власником якого є ОСОБА_1 (а.с.8).

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2017-2018 роки.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами ст. 651 ЦКУ умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗКУ визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18 (ЄДРСРУ №87211408).

Систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість і навіть факт, що орендар сплачує всю суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.

Та обставина, що ТОВ «Мрія Карпат» під час розгляду справи сплатили суму заборгованості з орендної плати за 2017-2018 роки (згідно платіжних доручень №16 від 02.04.2019 року на суму 984 грн. 22 коп. та №17 від 02.04.2019 року на суму 1124 грн. 82 коп.) не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди, оскільки у справі встановлено факт її систематичної несплати з 2017 по 2018 рік включно, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те,що позивач не ставила до відома що вона є спадкоємцем і не повідомляла про виплату їй орендної плати. Звідки відповідачу відомі були реквізити позивача на підставі яких останній перерахував кошти представник пояснити суду не зміг. Копія заяви від 25.01.2019 р. в додатку до якої надана довідка про банківські реквізити підтверджує факт звернення позивача до ТОВ « Мрія Карпат». Відповідачем після отриманні реквізитів і надалі порушені строки виплати орендної плати, які здійснені в квітні 2019 року.

Встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах справи докази дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Крім того, із копії квитанції № 0.0..1 від 12.02.2019 року (а.с. 1) вбачається, що позивачем за подання позову до відповідача сплачено судовий збір в розмірі 768 грн.40, який згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 1, 13, 15, 20, 31, 32 ЗУ «Про оренду землі», ст. 141, ч. 3 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, ст. ст. 526, 598, 612, 651 ЦК України, ст.ст. 141, 258-259 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Карпат» про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 25 травня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Мрія Карпат» на земельну ділянку, площею 0,6249 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0084, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 28 грудня 2011 року.

Стягнути з ТОВ «Мрія Карпат» в користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судового збору, який сплачені нею при подачі позову до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.3 розділу ХП « Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 ), процесуальний строк, визначений ст. 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 01.07.2020 року.

Суддя:І. М. Юсип