Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2739/18

03 липня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 року ТзОВ "Споживчий центр" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2017 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07.09.2017-000000189, відповідно до якого ТзОВ «Споживчий центр» надало позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 20.09.2017 року та платою за користування кредитом у розмірі 1680 грн. 07.09.2017 року ТзОВ «Споживчий центр» видав відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією №56306582 від 07.09.2017 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п.п.4.1 договору позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 20.09.2017; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідач умови укладеного договору не виконує, порушує договірні зобов`язання. В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п.2.8 кредитного договору до 04.10.2017 року, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 2 326,40 грн. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання.Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 60 194 грн. 69 коп. відповідно до розрахунку, наведеного у додатку №1 до даної позовної заяви. Однак, в даній позовній заяві позивач просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 3000,00, що не є відмовою позивача від права на стягнення іншої частини штрафу у майбутньому. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість та штраф за кредитним договором № 07.09.2017-000000189, укладеним 07.09.2017 року в розмірі 10033 грн. 60 коп.,також судові витрати по справі в сумі 1762 грн. 00 коп.

15.01.2019 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 03.05.2017 року вона мала договірні відносини з позивачем, оскільки укладала з останнім договір кредиту №03.05.2017-000000807 про позику коштів в сумі 2000,00 грн. Протягом 14 днів, а саме 15 травня 2017 року вона повернула за умовами договору кошти в сумі 2560 грн., після чого більше не зверталася за позикою, чи кредитом до даної установи. Вважає, що нею були виконані умови договору будь-яких претензій ТзОВ «Споживчий центр» до неї не мав.

31.01.2019 року на адресу суду від представника позивача ТзОВ "Споживчий центр" надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що за кредитним договором №07.09.2017-000000189, відповідачем було здійснено оплати в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується роздрукованою інформацією про проведений платіж №507330645 від 20.09.2017 року та квитанцією ТОВ "ФК "Елаєнс" № 59838768 від 05.10.2017 року. Тобто відповідач свідомо вказав у відзиві інформацію, яка не відповідає дійсності, повідомивши, що жодних коштів після травня 2017 року не отримувала від ТзОВ "Споживчий центр" (ШвидкоГроші). Вказують на те, що сума боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 10680,00 грн., що включає неповернуту суму кредиту, несплачені проценти за користування кредитом та штраф, на який має право кредитор згідно договору. Просить позов ТзОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №07.09.2017-000000189 задоволити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з"явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання також не прибула, 02.07.2020 року подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає чатково.

Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов ТзОВ "Споживчий центр" підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до статті 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 07.09.2017 року між ТзОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07.09.2017-000000189, відповідно до якого ТзОВ «Споживчий центр» надало позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 20.09.2017 року та платою за користування кредитом у розмірі 1680 грн., що підтверджується квитанцією №56306582 від 07.09.2017 року (а.с.8-9).

В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п.2.8 кредитного договору до 04.10.2017 року, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 2 326 грн. 40 коп.

Кредит надавався для використання позичальником на будь-які законні цілі. Сторони погодили, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту п. 1.2 Договору.

Пунктом 2.1 вказаного кредитного договору встановлено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Надання кредитних коштів у сумі відповідно до п.2.3 Договору здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника ( а. с. 5)

За цим договором відповідач ОСОБА_1 , зобов`язалася використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: повернення кредиту до дати, вказаній у заявці, яка є невід"ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом-в день повернення кредиту або в останній день стороку, на який кредит пропонований; штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій (п. 4.1 договору) ( а.с.5).

Відповідно до п.5.4 кредитного договору № 07.09.2017-000000189, укладеного 07.09.2017 року, при порушенні позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нараховування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2% починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. ( а.с.5-6).

Отже, в судовому засіданні встановлено, ТзОВ "Споживчий центр" свої обов`язки за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 гри., що підтверджується квитанцією № 56306582 від 07.09.2017 (а.с.9)

Однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у встановлений в договорі строк кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту становить загалом 60 194 грн. 69 грн. відповідно до розрахунку, наведеного у додатку № 1, доданого до позовної заяви, однак позивач просить стягнути з відповідача лише частину штрафу у розмірі 3000, 00 грн., заборгованість (кредит+проценти за користування кредитом)-7033 грн. 60 коп., а тому сума заборгованості та штрафу за кредитним договором, яку просить стягнути ТзОВ «Споживчий центр» з відповідача становить 10033,00 грн. (а.с. 4).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором абозаконом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Суд зазначає, що п. 5.4 Кредитного договору чітко визначено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за Договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом.

Також, слід звернути увагу, що сторони на власний розсуд визначили зміст п. 5.4 кредитного договору в частині встановлення штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання, що відповідає положенням ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Суд врахуває, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов`язання припиняється його виконанням. Саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Крім того, п. 5.4 кредитного договору, яким встановлено порядок розрахунку розміру відсотку штрафу, не визнаний недійсним в судовому порядку.

Таким чином, доводи позивача ТзОВ «Споживчий центр» знайшли своє підтвердження. Враховуючи, що позивач просив стягнути штраф лише частково, а саме в розмірі 3000 грн., саме цю суму штрафу слід стягнути з відповідача.

Аргументи відповідача, викладені у відзиві суд не бере до уваги, позаяк вони зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення обставин справи у зручний спосіб та не спростовують доводів позивача. При цьому суд звертає увагу, що відповідач у заяві від 02.07.2020 року визнав позовні вимоги частково .

Крім того, в судовому засіданні було відтворено і досліджено звукозапис телефонних розмов представника позивача із відповідачем, наданий представником позивачем разом із відповіддю на відзив. (а.с.

Із досліджених звукозаписів вбачається, що під час телефонної розмови 07.09.2017 року відповідач з кредитним інспектором ТзОВ "Споживчий центр" підтвердила подану заявку про отримання кредиту та інформацію про картку, на яку перераховано кредит у розмірі 6000 ,00 грн.

Тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову.

Згідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1762 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № V46767 від 11.12.2018 року.

На підставі ст.ст. 202, 205, 207, 526,527,625, 627,1054, 1055 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ідентифікаційний код 37356833, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032) заборгованість та штраф за кредитним договором № 07.09.2017-000000189, укладеним 07.09.2017 року в розмірі 10033 грн. 60 коп.(десять тисяч тридцять три грн. 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ідентифікаційний код 37356833, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032)-1762 грн. 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 13.07.2020 року