Справа № 161/4645/20
Провадження № 2/161/2021/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Міщук Л.Л. ,

представника третьої особи - Заборольської сільської ради Луцького району - Дубіцького Андрія Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» Луцького району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заборольська сільська рада Луцького району, Гуманітарний відділ Заборольської сільської ради, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01.10.2013 року вона була прийнята на посаду підсобного працівника (0,5 ставки) та пралі (0,25 ставки). Пізніше її було переведено на повну ставку пралі/підсобного робітника Комунального закладу «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка». 18.02.2020 року директором Одерадівського ЗДО видано наказ № 07 про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни, а саме, перебування її на роботі в нетверезому стані 17.02.2020 року. Зазначає, що в наказі № 07 від 18.02.2020 року містяться неправдиві відомості, оскільки 17.02.2020 року вона була твереза, однак, дуже погано себе почувала у зв`язку з фізичним виснаженням, оскільки одночасно доглядала двох хворих осіб, які потребували постійного стороннього догляду (свекруху, яка була в надзвичайно важкому стані, не вставала з ліжка, постійно стогнала, не спала, просила води та ліків та сина, який захворів на ГРВІ, хвороба супроводжувалась високою температурою - 39,9). У зв`язку з поганим самопочуттям прилягла на своєму робочому місці (в пральні), щоб не впасти і не травмуватись. Вона чула, як відкрились двері, хтось зайшов в кімнату, постояв і вийшов, зачинивши двері ззовні на замок. Вона не могла відкрити очі, бо їй було дуже важко. Коли стан трохи покращився, піднялась і приступила до роботи. Більше до кінця дня до неї ніхто не заходив. На наступний день вона надала письмові пояснення по вказаній ситуації. На підставі її пояснень та підробленого акту про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані, який під тиском директора підписали працівники ЗДО, директором було видано оскаржуваний наказ № 07 від 18.02.2020 року, який вона відмовилась підписувати, але ознайомилась та отримала копію. В подальшому директор Одерадівського ЗДО щодня викликала її до себе в кабінет, приходила на її робоче місце і в грубій формі вимагала у неї написати заяву про звільнення. Наказом директора Одерадівського ЗДО № 10-А від 19.02.2020 року скасовано наказ № 07 від 18.02.2020 року та видано наказ № 11 від 24.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.7 ст.40 КзПП України. Вважає, що акт про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані від 18.02.2020 року підписаний комісією, створеною з порушенням вимог чинного законодавства. Скасування наказу про оголошення догани протиправне, оскільки дія наказу про оголошення догани вичерпана його виконанням (оголошенням). Роботодавцем порушено ст.61 Конституції України, яка забороняє повторне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У її діях не було умислу, вона не передбачала і не бажала настання шкідливих наслідків від того, що вона припинить роботу і ляже в приміщенні пральні. Роботодавець грубо порушив ст.149 КЗпП України, зокрема, не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку.

Зазначає, що незаконним звільненням з роботи їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у сильних душевних хвилюваннях. Багато людей, в тому числі, її діти, дізнались про те, що її звільнили з роботи та ще й за таких ганебних обставин, що змушує її постійно виправдовуватись і пояснювати справжні обставини, що відбулись. Запис про догану за перебування на роботі в нетверезому стані та звільнення створить природну насторогу у будь-якого потенційного роботодавця, до якого вона звернеться в майбутньому для працевлаштування. На даний час вона не має змоги забезпечувати дітей і від цього дуже страждає. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн.

З врахуванням зазначеного, просить поновити її на роботі пралі/підсобного робітника в Комунальному закладі «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка»; визнати незаконним і скасувати Наказ № 07 від 18.02.2020 року в частині, яка гласить про перебування на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння; визнати незаконним та скасувати Наказ № 11 від 24.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади пралі/підсобного працівника; стягнути з Комунального закладу «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 785, 92 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2 974, 72 грн.; стягнути з Комунального закладу «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» завдану моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн. Покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору та адвокатські послуги.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві та директор КЗ «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» Міщук Л.Л . особисто в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просить відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що перебування позивача на роботі в стані сп`яніння засвідчено актом, підписаним роботодавцем та іншими працівниками (очевидцями), що є належним доказом підтвердження даного факту. Вказує, що гр. ОСОБА_1 і попередньо неодноразово з`являлась на роботі в стані алкогольного сп`яніння, на що, нею, як директором закладу, робились усні зауваження, які не піддавались широкому розголосу з етичних міркувань. Щодо неправомірного застосування до позивача двох видів дисциплінарних стягнень зазначає, що після оголошення позивачу догани до закладу почали звертатись обурені батьки, діти яких навчаються в ньому, висловлювали свою реакцію на аморальну поведінку ОСОБА_1 . Усвідомлюючи неодноразовість проступків позивача і цінуючи репутацію свою, як керівника, і всього закладу загалом, було прийнято рішення скасувати Наказ № 07 від 18.02.2020 року, вмотивоване звільненням гр. ОСОБА_1 . Остаточне рішення було прийнято після письмової заяви гр. Міщук А.Л. щодо неприпустимої поведінки ОСОБА_1 та переживання за своїх дітей, які навчаються в даному закладі. Дотримавши відповідної процедури, 24.02.2020 року прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 . Причиною порушення строків отримання ОСОБА_1 копії наказу про звільнення та трудової книжки було не бажання останньої підписати наказ та засвідчити підписом в книзі руху трудових книжок факт отримання трудової книжки, що зафіксовано в Акті від 24.02.2020 року. Фінансові розрахунки з позивачем проведено у встановлений термін.

Представник третьої особи - Заборольської сільської ради Луцького району Дубіцький А.В. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив.

Свідок ОСОБА_6 (помічник вихователя/підсобний робітник) пояснила, що бачила ОСОБА_1 17.02.2020 року на роботі. Біля обіду вона пішла, а повернулась близько 16 год. в нетверезому стані, пізніше її не бачила.

Свідок ОСОБА_7 (помічник вихователя) повідомила, що 17.02.2020 року в післяобідню пору ОСОБА_1 зайшла в групу показати свого племінника. Від неї було чути запах спиртного. Наказ і акт надано їй для ознайомлення одночасно.

Свідок ОСОБА_8 (кухар) суду пояснила, що 17.02.2020 року близько 14:25 год. ОСОБА_1 прийшла з племінником, мала ознаки алкогольного сп`яніння. Біля четвертої вона прийшла на кухню ще більш п`яною (не могла розмовляти). Після четвертої не бачила.

Свідок ОСОБА_9 (вихователь) підтвердила той факт, що 17.02.2020 року від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_10 (вихователь) та ОСОБА_11 (завгосп/двірник) підтвердили факт перебування ОСОБА_1 17.02.2020 року в стані алкогольного сп`яніння, надали пояснення, аналогічні поясненням інших свідків.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Наказом завідувача Одерадівського ДНЗ Савлук О.В. № 19 від 26.09.2013 року ОСОБА_1 з 01.10.2013 року прийнята на посаду підсобного працівника (0,5 ставки) та пралі (0,25 ставки).

10.01.2020 року Одерадівський ДНЗ перейменовано на Одерадівський ЗДО.

18.02.2020 року директором Одерадівського ЗДО видано наказ № 07 про оголошення ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни (перебування на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння) (а.с.20).

Конституційне право кожного на працю (ст. 43 Конституції України) включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України).

За змістом статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у вигляді догани або звільнення.

Трудове законодавство України не містить визначення понять порушення трудової дисципліни або ж дисциплінарного проступку.

Однак аналіз змісту Глави Х КЗпП України дає підстави для висновку, що порушення трудової дисципліни являється винним протиправним невиконанням або неналежним виконанням працівником своїх трудових обов`язків.

За змістом ст. 147 КЗпП України вина працівника в порушенні трудової дисципліни є обов`язковою ознакою, яка надає можливість притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для винесення наказу № 07 від 18.02.2020 року про оголошення догани слугувало перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані 17.02.2020 року.

Як вказав Верховний Суд у Постанові від 23 січня 2018 року №640/17224/15-ц нетверезий стан працівника може бути підтверджений, як медичним висновком так і іншими видами доказів.

Водночас відсутність медичного висновку не свідчить про неналежну фіксацію такого факту. Водночас спростування факту перебування у стані сп`яніння на робочому місці позивач покладається на позивача.

У разі виявлення факту перебування працівника на роботі у нетверезому стані або у випадку появи у роботодавця підозри щодо такого стану, відповідний факт необхідно зафіксувати. Зокрема, за таких обставин складається відповідний акт, який мають підписати свідки. При цьому, в акті слід зазначити лише ті факти (обставини, події, ознаки сп`яніння тощо), котрі свідки особисто спостерігали. Зазначений акт можна скласти як одразу після появи працівника у нетверезому стані, так і згодом в наступні дні.

Згідно з актом від 18.02.2020 року, складеним та підписаним комісією з трудових спорів: вихователем ОСОБА_10 , вихователем ОСОБА_9 , помічником вихователя ОСОБА_7 , помічником вихователя ОСОБА_6 , кухарем ОСОБА_8 , завгоспом ОСОБА_11 , зафіксовано факт перебування пралі/підсобного робітника ОСОБА_1 17.02.2020 року о 15.30 год. на робочому місці у нетверезому стані, про що свідчила її порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та її загальні поведінка, яка не відповідала обстановці.

Цей наказ складено у присутності ОСОБА_1 , яка з наказом ознайомлена під підпис.

Отже, відповідачем належним чином зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання позивача на те, що акт складено не повноважною комісією, не заслуговують на увагу суду, оскільки чинним законодавством не передбачено таких вимог щодо створення комісії.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 18.02.2020 року (а.с.19) відповідач надав працівнику можливість надати до застосування дисциплінарного стягнення письмові пояснення щодо зафіксованого факту, який мав місце 17.02.2020 року.

Факт перебування позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння підтверджено наданими суду доказами: актом про перебування ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані та показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Отже, враховуючи, що факт перебування позивача у нетверезому стані зафіксований, що не спростовано в ході розгляду справи іншими належними та допустимими доказами, дану обставину слід визнати доведеною.

Наказом директора Одерадівського ЗДО № 10-А від 19.02.2020 року Міщук Л.Л. визнано таким, що не є дійсним та скасовано наказ № 07 від 18.02.20202 року.

Згідно наказу № 11 від 24.02.2020 року ОСОБА_1 , пралю/підсобного працівника, звільнено з роботи 24.02.2020 року на підставі ст..40 п.7 КЗпП України (за перебування працівником на роботі в стані алкогольного сп`яніння), про що в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено відповідний запис.

Трудове законодавство, а саме п. 7 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України як одну з підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачає появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суди з`ясовують, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Частина друга ст. 149 КЗпП України дозволяє за одне порушення трудової дисципліни застосовувати одне дисциплінарне стягнення. Це відповідає правилу частини першої ст. 61 Конституції, яке забороняє за одне й те саме порушення двічі притягати до юридичної відповідальності одного і того ж виду.

Згідно зі ст. 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Водночас, якщо при накладенні стягнення роботодавцем не було враховано в сукупності усіх обставин, які з`ясувались після винесення наказу про оголошення догани, то в такому випадку роботодавець може звільнити працівника відповідно до пункту 7 ст. 40 КЗпП лише за умови, що попередньо буде скасовано наказ про оголошення працівникові догани.

В судовому засіданні стороною відповідача доведено факт попередньої неодноразової появи позивача на роботі в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, звернення батьків, зокрема, гр. Міщук А.Л. з письмовою заявою від 19.02.2020 року щодо неприпустимої поведінки ОСОБА_1 та переживання за своїх дітей, які навчаються в даному закладі, спонукало директора КП «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» Міщук Л.Л. до скасування попереднього наказу про оголошення догани ОСОБА_1 та за сукупністю всіх обставин - прийняття остаточного рішення про звільнення.

За змістом ч.4 ст.149 КЗпПУ стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відмова працівника від ознайомлення з наказом про оголошення стягнення або від посвідчення цього факту своїм підписом не ставить під сумнів чинність стягнення.

Факт відмови від ознайомлення з наказом про звільнення та підпису в Книзі руху трудових книжок засвідчено актом комісії по Одерадівському ЗДО від 24.02.2020 року.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що стороною відповідача спростовано достовірними доказами доводи позивача про незаконність наказів про оголошення догани та звільнення з роботи, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування Наказу № 07 від 18.02.2020 року про оголошення догани та визнання незаконним та скасування Наказу № 11 від 24.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади пралі/підсобного працівника - до задоволення не підлягають.

Оскільки судом визнано звільнення позивача правомірним, тому не підлягають до задоволення і позовні вимоги, які є похідними вимогами - поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку суд також відмовляє, оскільки стороною відповідача надано належні та допустимі докази відсутності даної заборгованості: довідку за підписом начальника Гуманітарного відділу Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області № 109/01-07 від 27.04.2020 року про проведені фінансові розрахунки з ОСОБА_1 та розрахунковий листок № 1110 за лютий 2020 року.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про поновлення на роботі, враховуючи, що в задоволенні її позову відмовлено, суд вважає за необхідне вказані судові витрати по справі віднести на рахунок держави, решту судових витрат - залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Одерадівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» Луцького району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заборольська сільська рада Луцького району, Гуманітарний відділ Заборольської сільської ради, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.07.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк