№ 207/4699/13-ц
№ 4-с/207/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року

16 березня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на дії приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

09 жовтня 2019 року заявник ТОВ «Ум Факторинг»звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, у якій просить суд визнати неправомірними дії щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2019 року; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2019 року; стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УМ Факторинг судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

В обгрунтування заявлених вимог заявник послається на те, що 24 вересня 2019 року скаржник отримав повідомлення від 20.09.2019 року № 238 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Скаржник вважає, що дане повідомлення прийнято з порушенням норм матеріального права з огляду на наступне. 14 листопада 2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська по справі № 207/4699/13-ц прийнято рішення про стягнення на користь ПАТ СККраїна з ОСОБА_1 суму в розмірі 44705 гривень 38 копійок, судові витрати 447 гривень 05 копійок. На підставі рішення суду 27.02.2014 року було видано виконавчий лист. 15 березня 2019 року між стягувачем - ПАТ СККраїна та заявником - ТОВ УМ Факторинг було підписано договір факторингу, де ПАТ СККраїна відступив право вимоги до боржника - ОСОБА_1 . 26 червня 2019 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська постановлено ухвалу про заміну сторони у виконавчому проваджені. Скаржник звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця Теличко В.А. 20.09.2019 року приватний виконавець прийняв рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Як вбачається з повідомлення від 20.09.2019 року, приватний виконавець прийняв рішення обґрунтовуючи п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» - «сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.» Але скаржник вважає, що приватний виконавець неправомірно прийняв рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» законодавець імперативно зазначив, що у випадках якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму. Крім того, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що приватний виконавець не може виконувати рішення. На думку скаржника ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а навпаки, закон зазначає про не можливість виконувати рішення. У контексті ч. 4 ст. 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження та невідкладно укласти договір цивільно-правової відповідальності.

Від приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні скарги, зазначив, що 20.09.2019 року ним було розглянуто заяву ТОВ «Ум Факторинг» стосовно прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 207/4699/13, що було видано 27.02.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь стягувача. В ході розгляду даної заяви приватним виконавцем за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень було сформовано аналітичний звіт щодо виконавчих проваджень, які станом на 20.09.2019 року перебувають на виконанні та виявлено, що станом на 20.09.2019 року сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а тому винесення постанови про прийняття виконавчого документа до примусового виконання неможливе, оскільки, норма п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення. Зважаючи на дані обставини приватним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». В повідомленні від 20.09.2019 року за № 238 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання приватним виконавцем було роз`яснено ТОВ «Ум Факторинг» підстави повернення виконавчого листа, право ТОВ «Ум Факторинг» оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача ТОВ «Ум Факторинг» подати виконавчий документ на виконання до іншого приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області, яких на момент повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до реєстру приватних виконавців є 17 осіб або до органу державної виконавчої служби. Також заперечує проти стягнення з нього на користь заявника судових витрат на професійну правничу допомогу, що додається ОСОБА_2 в сумі 11 250,00 грн., вважає їх розмір необгрунтованим.

Приватний виконавець звернувся 05.09.2019 року ПАТ «Промислово-Страхова Компанія», з якою було укладено 11 лютого 2019 договір № 20072 добровільного страхування відповідальності (осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів) строком на один рік, направлено листа з метою укладення додаткової угоди, відповідно до якої необхідно збільшити розмір страхової суми до 10 000 000 ,00 (десяти мільйонів гривень) грн. 03.10.2019 року між приватним виконавцем та ПАТ «Промислово-Страхова Компанія» було укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено розмір страхової суми до 10 000 000 ,00 (десяти мільйонів гривень) грн., отже, приватним виконавцем здійснено всі передбачені Законом України «Про органи та осіб» заходи, що встановлені в ст. 24 Закону. Процедура укладання додаткової угоди між сторонами зайняла певний час, оскільки для вчинення дій необхідно отримання згоди (волевиявлення) обох сторін договору, на момент винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у приватного виконавця не було інформації про надання згоди від ПАТ «Промислово-Страхова Компанія» про бажання укласти додаткову угоду, якою збільшити страхову суму, тому приватний виконавець, щоб не порушувати права сторін виконавчого провадження та Закону України «Про виконавче провадження» прийняв рішення, яким виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки п. 2 ч. 3 ст. 5 передбачено, що в інших випадках, передбачених законом приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, одним із випадків які передбачені законом є випадок коли сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця що передбачено п. 4 ч. 4, ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому приватний виконавець діяв у межах повноважень та виключно у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження». Просив у задоволенні скарги відмовити.

Представником скаржника адвокатом Макєєвим В.М. до суду направлено клопотання про рогляд справи без участі представника, подану скаргу підтримує та просить задовольнити повністю.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.09.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. було розглянуто заяву ТОВ «Ум Факторинг» стосовно прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 207/4699/13, що було видано 27.02.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь стягувача.

В ході розгляду даної заяви приватним виконавцем сформовано аналітичний звіт щодо виконавчих проваджень, які станом на 20.09.2019 року перебувають на виконанні та виявлено, що станом на 20.09.2019 року сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а тому винесення постанови про прийняття виконавчого документа до примусового виконання неможливе, оскільки, норма п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення. Вказане твердження виконавця представником скаржника не спростовано.

Зважаючи на дані обставини приватним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». В повідомленні від 20.09.2019 року за № 238 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання приватним виконавцем було роз`яснено ТОВ «Ум Факторинг» підстави повернення виконавчого листа, право ТОВ «Ум Факторинг» оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача ТОВ «Ум Факторинг» подати виконавчий документ на виконання до іншого приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області або до органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, але ж винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в конкретному випадку є незаконним, оскільки прямо заборонено нормою п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», яка забороняє приватному виконавцю виконувати рішення.

П 4. ст. 24 Закону України «Про органи та осіб» також наголошує, що приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Таким чином законодавством встановлено, що лише за умов укладення приватним виконавцем договору страхування на належну страхову суму може бути розпочато процедуру примусового виконання рішення, при цьому Закон України «Про виконавче провадженн» не передбачає випадків відкладення або ж зупинення виконавчого провадження за обставин, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця.

За вказаних умов винесення постанови про відкриття виконавчого провадження призвело б до порушення ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» в частині здійснення виконавчих дій у передбачені законом строки.

Також, приватним виконавцем повідомлено, що ним 05.09.2019 року до ПАТ «Промислово-Страхова Компанія», з якою було укладено 11 лютого 2019 договір № 20072 добровільного страхування відповідальності (осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів) строком на один рік, направлено листа з метою укладення додаткової угоди, відповідно до якої необхідно збільшити розмір страхової суми до 10 000 000 ,00 (десяти мільйонів гривень) грн. 03.10.2019 року між приватним виконавцем та ПАТ «Промислово-Страхова Компанія» було укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено розмір страхової суми до 10 000 000 ,00 (десяти мільйонів гривень) грн., отже, приватним виконавцем здійснено всі передбачені Законом України «Про органи та осіб» заходи, що встановлені в ст. 24 Закону.

Таким чином у приватного виконавця на час винесення ним повідомлення про повернення виконавчого документу не існувало встановлених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для відкриття виконавчого провадження, тому скарга задоволенню не підлягає, відповідно не підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги скаржникові.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на дії приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана в Дніпровський апеляційний суд протягом 15 днів після її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день його проголошення (складання) має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.