КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року

м. Київ

справа № 757/27977/19-ц

провадження № 22-ц/824/6133/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),

суддів - Поливач Л.Д.,Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області заінтересовані особи - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - Волошиної Владлени Володимирівни

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року у складі судді Батрин О.В.

у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року представник ГУ ДФС у Дніпропетровській області - Басан О.О. звернувся до суду із заявою, в якій просив зобов`язати акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» розкрити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області інформацію, що містить банківську таємницю, відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 шляхом надання роздруківки реєстру електронних платіжних документів про рух грошових коштів по рахунку № НОМЕР_1 із зазначенням назви та кодів ЄДРПОУ контрагентів, дати, суми операцій та призначення платежу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована 20 вересня 2001 року в Кам`янській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за номером реєстрації НОМЕР_2 .

Вказував, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

Згідно отриманих відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів фізичним особам - підприємцям за ознакою «157» (дохід, виплачений самозайнятій особі) останньою отримано дохід за 2016 рік у сумі 26 802,33 грн. Відповідно до наданих до Кам`янської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області декларацій про майновий стан та доходи, ОСОБА_1 задекларовано дохід в сумі 5 458 824,37 грн, за 2015 рік - 1 876 225,11 грн, за 2016 рік - 2 285 860,38 грн, за 2017 рік - 1 296 738,88 грн. Витрати в сумі 5 366 416,10 грн, за 2015 рік - 1 849 182,78 грн, за 2017 рік - 1 050 781,72 грн. Чистий оподатковуваний дохід у сумі 5 166,28 грн, 2016 рік - 975 грн, 2017 рік - 4 191,28 грн.

Зазначав, що фізичну особу-підприємця включено до плану графіку на 2018 рік як платника, який має ризики щодо несплати податків та зборів та невиконання іншого законодавства у зв`язку зі здійсненням останньою значних фінансово-господарських операцій; значним відсотком витрат - 99%, при цьому інші витрати - 24%; наявністю розбіжностей між сумою податкових зобов`язань з ПДВ та задекларованою сумою загального оподатковуваного доходу декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік - 413, 48 тис. грн; невідповідністю кількості найманих працівників виду діяльності та обсягам постачання.

Звертав увагу суду на те, що працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб Управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області на виконання своїх контролюючих зобов`язань та відповідно до наказів Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 23.08.2018 року №4817-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 » та від 20.08.2018 року №4996-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2018 року №4817-п», а також плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, 05 вересня 2018 року здійснено вихід за адресою реєстрації місця проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з метою пред`явлення направлень на проведення перевірки. Працівниками відділу встановлено факт відсутності останньої, що підтверджується Актом про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з її відсутністю за податковою адресою від 05.09.2018 року №49940/04-36-13-05/.

У зв`язку з вказаними обставинами, ГУ ДФС у Дніпропетровській області позбавлене можливості здійснити всі передбачені законом заходи контролю щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового, валютного та іншого законодавства. Перевірка господарської діяльності останньої є можливою тільки з використанням інформації про обсяг та обіг коштів на банківських рахунках підприємства, тобто інформації, що містить банківську таємницю.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 21 січня 2020 року представник заявника звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про розкриття інформації, що містить банківську таємницю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Стверджує, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області має право на звернення до суду із заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль», який безпосередньо здійснює обслуговування ФОП ОСОБА_1 , про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, з метою всебічного, повного та об`єктивного вивчення фінансово-господарської діяльності останньої, а також визначення питання щодо правомірності господарських операцій та обчислення належних до сплати сум податків.

06 липня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

03 липня 2020 року судом отримано клопотання представника Державної податкової служби у Дніпропетровській області про здійснення розгляду справи без участі представника заявника.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що заявником будь-яких доказів наявності ризиків щодо реальності проведених фінансово-господарських операцій ФОП ОСОБА_1 , надано не було. Довідка про відкриття банківських рахунків сама по собі не може вважатися підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ФОП ОСОБА_1 20.09.2001 року зареєстрована в Кам`янській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Згідно інформації ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність 26.04.2018 року.

Відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2018 року №4817-п, в редакції наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 20.08.2018 року №4996-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2018 року №4817-п» призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року з питань дотримання вимог законодавства податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

05.09.2018 року працівниками відділу заявника було здійснено вихід за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та встановлено факт її відсутності за податковою адресою, про що складено відповідний Акт про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1. від 05.09.2018 року №49940/04-36-13-05/.

У заяві Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, ставиться вимога про розкриття банківської таємниці відносно ФОП ОСОБА_1 , по відкритому на її ім`я в ПАТ «Райффайзен банк Аваль» рахунку № НОМЕР_1 із зазначенням назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, дати, суми операцій та призначення платежу за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. з метою проведення детального аналізу підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що проведеним аналізом поданих ФОП ОСОБА_1 декларацій за 2015-2017 р.р. встановлено ризики щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження таких доводів заяви заявником додано дані про відкриті банківські рахунки та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, документи щодо призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року.

Так, статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини першої якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду (пункт 2 частини першої статті 62 Закону).

З аналізу зазначеної правової норми виходить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.

У статті 75 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» судам роз`яснено, що саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічних висновків дійдено Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 752/19172/18, у постанові від 28 травня 2020 року у справі №761/13288/19.

Заявник не надав доказів, що самозайнята особа вибула із податкової адреси та не підтвердив неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.

Так, відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно абзацу 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у заяві про розкриття інформації, що є банківською таємницею, щодо ФОП ОСОБА_1 ГУ ДФС у Дніпропетровській області обґрунтування необхідності розкриття банківської таємниці не зазначене. Довідка про відкриті банківські рахунки сама по собі не може вважатися підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Таким чином, обґрунтованим є висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розкриття банківської таємниці, оскільки ГУ ДФС у Дніпропетровській області як контролюючий орган не надало доказів на підтвердження проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства або доказів на підтвердження неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26 квітня 2018 року внесено відповідний запис.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційнійскарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першоїінстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками районного суду щодо їх оцінки.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - Волошиної Владлени Володимирівни - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова набираєзаконної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Повне судове рішення складено «07» липня 2020 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Поливач

Л.Д. Махлай