_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/807/20
Провадження № 2-з/947/825/20
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

13.07.2020

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову по справі №947/807/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа №947/807/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені.

08 липня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,8 кв.м, власником якої є ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З 22 червня 2020 року по 10 липня 2020 року суддя Бескровний Я.В. знаходився у відпустці, у зв`язку з чим, вказана заява розглядається у перший робочий день головуючого судді.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам (ч. 3 ст. 151ЦПК України), а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 пеню за прострочення повернення суми позики за період прострочення з 01.06.2018 по 01.06.2019 у сумі 985500,00 грн., у заяві про забезпечення позову останній просить накласти арешт Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,8 кв.м, власником якої є ОСОБА_3 .

Обраний спосіб забезпечення позову на думку представника позивача є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки згідно звіту про незалежну оцінку ринкової (оціночної) вартості 2 кімнатної квартири загальною площею 86,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість вказаної квартири становить 1831141,00 грн., а ціна позову складає 985500,00 грн., у зв`язку з чим, співмірним із заявленими позивачем вимогами вбачається накладення арешту на Ѕ належної відповідачу квартири.

Проте, згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що квартира загальною площею (кв.м): 86,8, житловою площею (кв.м): 37,2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , розмір частки 1/1.

Звертаю увагу, що процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Зазначений представником позивача вид забезпечення позову стосовно вказаного вище нерухомого майна є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,8 кв.м, яка належить відповідачу на праві приватної власності, розмір частки 1/1 (одне ціле), призведе до неможливого виконання ухвали суду, у зв`язку з тим, що на час розгляду даної заяви квартира на яку позивач просить накласти арешт є неподільною.

Також, суд приймає до уваги положення ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

На підставі наведеного, заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Позивач не позбавлений можливості звернення до суду з іншої заявою про забезпечення його позову, з обранням іншого, співмірного, виду забезпечення.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-150, 152 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову по справі №947/807/20 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Бескровний Я. В.