Справа № 487/1139/20
Провадження № 2-к/487/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2020 року

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Нікітін Д.Г., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Невського районного суду Санкт-Петербургу Російської Федерації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про визнання та виконання на території України рішення Невськогорайонного суду м. Санкт-Петербургу Російської Федерації від 27 червня 2019 року про усиновлення ОСОБА_2 в частині внесення змін в актовий запис про його народження №3147 від 11.10.2007 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Мотивував тим, що на підставі вказаного рішення суду від 27 червня 2019 року в частині внесення до актового запису змін не може бути виконано, так як РФ не уповноважена вносити зміни в актовий запис про народження, зареєстрований на території України.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Суд дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

27 червня 2019 року рішенням Невського районного суду м.Санкт-Петербургу Російської Федерації задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїва, актовий запис №3147 від 11 жовтня 2007 року, здійснений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Змінено прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та по-батькові - з « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Рішенням ухвалено внести зміни до актового запису про народження дитини в якості батька вказати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ленінград, громадянин Російської Федерації.

Рішення набуло чинності 13 липня 2019 року.

Рішення, в частині внесення змін до актового запису про народження №3147 від 11 жовтня 2007 року, здійснений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв не може бути виконано на території РФ.

Невнесення змін до актового запису порушує права дитини.

Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані нормами Конституції України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, Протоколу до вказаної Конвенції від 28.03.1997 року, розділу 9 Цивільного процесуального кодексу України та розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54.

В силу ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частиною 1 ст. 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Російська Федерація є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правовівідносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція).

Статтею 51 Конвенції передбачено, що кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Статтею 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах встановлено, що проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Статтею 54 Конвенції передбачено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Статтею 463 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст.ст. 1, 2, 3, 4, 10, 18, 76-82, 247, 258, 260, 467, 469 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Невського районного суду Санкт-Петербургу Російської Федераціївід 27 червня 2019 року про усиновлення ОСОБА_2 та внесення змін в актовий запис про його народження від 11 жовтня 2007 здійсненний Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, в частині внесення змін в актовий запис про народження дитини №3147 від 11 жовтня 2007 року, складений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Д.Г. Нікітін