Справа № 390/891/20
Провадження №2-з/390/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Терещенко Д.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2020 до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, до пред`явлення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та заборонити іншими особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку. В обґрунтування заяви зазначено, що предметом спору по даній справі є визнання договору довічного утримання недійсним та визначення прав на майно - будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок знаходився у власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який незаконно був відчужений сторонній людині - ОСОБА_3 . Є підстави вважати, що даний будинок, без згоди заявника (позивача) ОСОБА_1 може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.До заяви додано копію паспорта та довідки з місця проживання ОСОБА_1 , копію договору довічного утримання (догляду) від 11 липня 2019 року.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.1 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (наприклад, підготовчі дії до реалізації спірного майна, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилання на те, що існують обставини, які свідчать про можливість відчуження ОСОБА_3 спірного будинку, також до заяви не додано: доказів на підтвердження того, хто на теперішній час є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; доказів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 ; з поданої заяви не вбачається, яке ОСОБА_1 має відношення до спірного будинку і що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно виник спір.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано жодних доказів, а в обґрунтування заяви покладено лише власні припущення, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 81, 149-150, 153, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov.ua/sud1108/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Терещенко