КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 939/2313/19 Головуючий у 1 інстанції - Унятицький Д.Є.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9146/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщені Київського апеляційного суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати повністю рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, відповідно до якого стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з 16 березня 2020 року до досягнення нею 23 років або закінчення навчання в Національному університеті фізичного виховання та спорту України, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

01 липня 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 2001 року по 2008 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі (а/с. 5).

Сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с. 4).

Відповідно до довідки №52 від 04 вересня 2019 року ОСОБА_2 є студенткою першого курсу тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України та навчається на денній формі (а/с. 8).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а /с . 10).

З 18 листопада 2009 року ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 (а/с. 40) та мають неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/с. 41), яка є ученицею 4-В класу СЗШ №162 Святошинського району у місті Києві (а/с. 52).

Відповідно до акта від 22 січня 2020 року ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а /с . 53), разом з ним зареєстрована та проживає його дружина ОСОБА_6 (а/с. 54) та неповнолітня донька ОСОБА_5 (а/с. 55).

Відповідно до довідки про заробітну плату, позивач з 16 жовтня 2019 року працює в Головному управлінні регіональної статистики на посаді провідного інженера з ремонту (а/с. 70).

30 листопада 2018 року відповідач звільнений за власним бажанням з посади помічника інженера з вентиляції у ТОВ "Аеромост" (а/с. 90) та з 17 січня 2020 року перебуває на обліку в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості, як шукаючий роботу. Однак, статус безробітного йому не надавався, виплата по безробіттю не призначалася (а/с. 135).

Відповідно до виписки на МСЕК із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3000 за місцем проживання від 21 лютого 2020 року, з 2002 року хворий періодично (2-3 рази на рік) переносив кератоувеіт на правому та лівому оці, кожного разу проходячи курс консервативного лікування, та етіологія запалення не була встановлена. У анамнезі перенесена контузія лівого очного яблука у 2000 році. Консультований у НДІ ім. Філатова, м. Одеса. Після кожного запального процесу на правому оці зір значно понизився. На лівому оці з 2002 року центральний зір відсутній. У теперішній час знаходиться під постійним наглядом офтальмолога за місцем проживання, та офтальмолога клініки "Око плюс". Освідчення вперше. Інвалідності по зору немає (а/с. 86).

З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що 16 березня 2020 року ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності по зору та протипоказана робота з загрозою травми ока, рекомендована легка праця.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції посилався на відсутність доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що її повнолітня дочка навчається на 1 курсі денної форми навчання Національного університету фізичного виховання та спорту України за контрактом, термін навчання в якому до 30 червня 2023 року, і продовжує навчання на 3 курсі заочної форми навчання Київського електромеханічного коледжу за контрактом, термін навчання в якому до лютого 2022 року.

Вказує, що одна без відповідача не в змозі утримувати їхню повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у зв`язку із тим, що є гостра потреба в коштах на харчування, одяг, транспорт та інші її життєві потреби під час навчання. Тим паче, що з травня по липень 2019 року вона перебувала на лікуванні в Національному інституті раку і тепер знаходиться під лікарським наглядом.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Тобто нормами даної статті не передбачено обов`язку саме продовження навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказано: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та навчається у Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання, термін навчання до 30 червня 2023 року.

Денна форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже, дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину відповідача можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

Матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про необхідність відступити від принципу рівності батьків у обов`язку щодо утримання дитини.

Колегія суддів також враховує той факт, що відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією відповідачу рекомендована легка праця, з указаного вбачається, що він має можливість працевлаштуватися та отримувати певний дохід.

Отже, переглядаючи справу, апеляційній суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, і під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та незаконним, таким, що підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому вказаний судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача. Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави, також підлягає стягненню судовий збір за апеляційний розгляд у розмірі 1152, 60 грн. (768,40 грн. +150%), а всього 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту, починаючи з 10 жовтня 2019 року і до закінчення нею навчання або до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: