ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/266/20Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/817/666/20 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

з участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу №597/266/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до АТ "СК"Країна" про відшкодування шкоди, ухваленого суддею Дудяком С.В., повний текст рішення суду складено 29 квітня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Заліщицького районного суду Тернопільської області із позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (далі - АТ "СК "Країна") про відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_3 . Підставою позову стало заподіяння шкоди ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с. Бересток, Заліщицького району, Тернопільської області за участі транспортного засобу ВАЗ-21061, з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який допустив зіткнення з нерухомим автомобілем ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_2 та скоїв наїзд на ОСОБА_3 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на місці пригоди. Дані обставини встановлені у вироку Заліщицького районного сулу Тернопільської області від 18.10.2018 року у справі №597/873/17, що набрав законної сили 26.12.2018 року. Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу ВАЗ-21061, з номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "СК"Країна" згідно полісу № НОМЕР_3 , який діяв станом на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачці як матері ОСОБА_3 було заподіяно шкоду у зв`язку з втратою сина, який був зареєстрований та проживав з нею. Позивачка перебувала на утриманні сина, оскільки є престарілою особою, 1939 року народження, інвалідом І групи, потребує стороннього догляду. Позивачка зверталася до відповідача, як страховика, з повідомленням про ДТП та з заявами про виплату страхового відшкодування, просила відшкодувати їй моральну шкоду, заподіяну смертю сина в розмірі 38400 гривень та виплатити відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, в розмірі не менше 115200 гривень. Відповідач відшкодування моральної шкоди в розмірі 38400 грн здійснив, проте не виплатив відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, про що повідомив позивачку листом від 12.06.2019 року, з вимогою надати додаткові документи. Дана вимога є безпідставною, оскільки позивачка звернулася до відповідача з вимогою здійснити відшкодування шкоди в мінімальному гарантованому Законом розмірі. Тому, оскільки відповідач не виплатив позивачці страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина, позивачка вимушена звертатися до суду з метою захисту свого порушеного права на відшкодування заподіяної шкоди. Позивачка просила стягнути з відповідача 115200 грн відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина та понесені судові витрати на правову допомогу.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до АТ "СК"Країна" про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з АТ "Страхова компанія "Країна" на користь позивачки 126000 грн відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина ОСОБА_3 та судових витрат по справі.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача АТ "Страхова компанія "Країна" - Панков Д.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вказане рішення є необгрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Просить суд скасувати рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю до Подільського районного суду м.Києва..

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем неправильно визначено предмет позову, а саме стягнення шкоди, коли з страховика можливе стягнення лише страхового відшкодування, що є різними за своєю правовою природою поняттями. Позивач не мав правових підстав для звернення до страховика з позовом про відшкодування шкоди завданої ДТП, оскільки той її не завдав, що фактично призводить до неможливості посилання на визначення територіальної підсудності за місцем завдання шкоди. Позивачем безпідставно та необгрунтовано здійснено звернення до Заліщицького районного суду Тернопільської області, а судом, в свою чергу, безпідставно відкрито провадження за справою замість направлення справи за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м.Києва, тобто за місцем реєстрації та знаходження АТ "СК "Країна", що безпосередньо підтверджується Витягом про юридичну особу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка є в матеріалах справи.

Таким чином, Заліщицьким районним судом Тернопільської області було постановлено ухвалу про відкриття провадження від 12.02.2020 року з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та відповідно допущено порушення норм процесуального права (правила підсудності встановлені параграфом 3 ЦПК України).

Вищенаведена позиція також підтверджується й існуючою судовою практикою, так як приклад одного із рішень за такими справами є постанова Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року за аналогічною цивільною справою №203/3310/18 за участю АТ "СК "Країна".

АТ "СК "Країна" вважає, що відповідно до ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону України "Про "ОСЦПВВНТЗ"), немає правових підстав на виплату позивачці спірного страхового відшкодування через ненадання повного пакету документів представником позивачки, про що останнього й було проінформовано ще листом № 7087 від 12.06.2019 року. (наданий до матеріалів справи самим Позивачем). Однак замість усунення недоліків, а саме надання документів, передбачених статтею 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", позивачка звернулася до суду та ввела суд в оману щодо підстав виплати страхового відшкодування та через що й було стягнуто відшкодування шкоди замість страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведені доводи АТ "СК "Країна" щодо безпідставності та необгрунтованості основних позовних вимог відносно стягнення страхового відшкодування, так само безпідставними є й вимоги представника позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, які також не підлягають задоволенню через те, що саме з вини представника позивача - ненадання документів, передбачених діючим спеціальним законом, страховик не має правових підстав для виплати страхового відшкодування.

За вищенаведених умов, стягнення витрат на правову допомогу є порушенням вищенаведених норм процесуального права, що згідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

02 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу АТ "СК "Країна" в якій посилається на те, що оскаржуване рішення вважає законним та обгрунтованим, а також таким, що ухвалене з додержанням норм як процесуального так і матеріального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року - без змін. А також стягнути із відповідача на користь позивачки 3600 грн витрат, понесених на професійну правову допомогу у зв`язку із апеляційним оскарженням рішення.

Свій відзив представник позивачки мотивує тим, що підставою позову стало заподіяння шкоди ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с.Бересток, Заліщицького району Тернопільської області.

Враховуючи підставу позову, позивачем було обрано альтернативну підсутність - за місцем заподіяння шкоди. Боржником у делікатному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) не відповідають вимогам ЦПК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Представник позивачки посилається також на те, що отримання відомостей про доходи померлого не вплине на обов`язок страховика здійснити відшкодування шкоди в розмірі, гарантованому п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на умовах ст. 1200 ЦК України.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102* 100 = 210200 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Тобто, справа з ціною позову 115200 грн. підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Позивачка та відповідач не подали заперечень щодо розгляду справи без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18.10.2018 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ, модель 21061 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 поблизу с.Бересток Заліщицького району Тернопільської області допустив зіткнення з нерухомим автомобілем марки ВАЗ, модель 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та скоїв наїзд на ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Відповідно до положень ст.82 ч.6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Відповідно до полісу №АК1057367, діючого на ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована в АТ "СК Країна".

Згідно ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: - дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); - чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; - особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; - одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; - іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 була матір`ю потерпілого ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 10.02.1973 року.

ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований та проживав разом з матір`ю, яка входила до складу його сім`ї та перебувала на його утриманні, оскільки є пtрестарілою особою, 1939 року народження, інвалідом І групи і потребує стороннього догляду, що стверджується довідками №№93, 14, 106 видані 24.01.2019 року, 31.01.2020 року відповідно, виконавчим комітетом Нирківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, довідка серії АВ№0343983 до акта огляду МСЕК №12.

Згідно із ст.27 ч.1, 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив з 1 січня 2017 року 3200 гривень.

Згідно ст.36 ч.2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Із повідомленням про ДТП, заявою на виплату страхового відшкодування моральної шкоди та заявою на виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника представник позивачки звертався до відповідача 07.03.2019 року.

Страхове відшкодування позивачці моральної шкоди виплачено відповідачем у розмірі 38400 гривень, що учасниками справи визнається.

Стосовно виплати позивачці страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, відповідачем листом №7097 від 12.06.2019 року повідомлено представнику позивачки, що ними не додано відповідних документів для отримання вказаного відшкодування, зокрема, довідки про доходи померлого за попередній календарний рік, документу про розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника, довідки про склад сім`ї померлого на дату настання події. Також повідомлено, що після надання вказаних документів страховик повернеться до розгляду справи та прийняття відповідного рішення.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на користь позивачки із АТ "Страхова компанія "Країна" страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника 115200 грн, суд виходив із тих обставин, що право ОСОБА_1 є порушеним, оскільки ставиться питання про відшкодування шкоди в мінімальному, гарантованому Законом розмірі, а тому вимога відповідача надати додаткові документи та відмова у виплаті такого відшкодування є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судове рішення вищевказаним вимогам відповідає.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються із відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ч. З ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Враховуючи підставу позову, позивачкою було правильно обрано альтернативну підсудність - за місцем заподіяння шкоди, а тому Заліщицьким районним судом Тернопільської області обґрунтовано відкрито провадження у даній справі та вирішено спір по суті.

Твердження апеляційної скарги, що Заліщицьким районним судом Тернопільської області було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 12.02.2020 року з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та допущено порушення правил підсудності, встановлених параграфом 3 ЦПК України, а тому справа підлягає направленню за правилами загальної підсудності за місцем знаходження відповідача, не заслуговують на увагу колегії суддів. Висновки постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року за цивільною справою №203/3310/18, на яку посилається АТ "СК "Країна", не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду, а не інших судів апеляційної інстанції.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі, що у позивачки та її представників відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом, не заслуговують на увагу суду, оскільки з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивачці, відповідно до положень ст.1200 ч.1 п.2, 3 ЦК України, належить право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина, як непрацездатній матері загиблого, яка досягла пенсійного віку та особі з інвалідністю, що представником відповідача належними та допустимими доказами не спростовано.

Доводи АТ "СК "Країна" в апеляційній скарзі, що позивачка, у порушення вимог статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надала документів, що підтверджують доходи померлого за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, не можуть бути підставою для скасування законного та обгрунтованого судового рішення. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 року, справа № 455/26/16-ц провадження №61-24438св18. Так, суд першої інстанції встановив факт перебування позивачки на утриманні померлого сина ОСОБА_3 на основі наданих позивачкою та не спростованих відповідачем доказах, а визначаючи розмір страхового відшкодування, виходив із того, що такий розмір не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що відповідає вимогам ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, отримання запитуваних відповідачем відомостей від позивачки не вплине на обов`язок страховика здійснити відшкодування шкоди в розмірі, гарантованому и. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на умовах ст. 1200 ЦК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що представниками позивачки в повній мірі та належними доказами - договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №0073-ц від 22.01.2020 року, розрахунком розміру наданої професійної правничої (правової) допомоги, актом наданих послуг від 03.02.2020 року, рахунком-фактурою №24-01/01 від 24.01.2020 року, квитанцією про оплату №43519970 від 27.01.2020 року доведено понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, які не заперечені та не спростовані відповідачем, а також за відсутності клопотань про їх зменшення, дійшов обгрунтованого висновку, що судові витрати по справі в розмірі 10800 гривень слід стягнути з відповідача в користь позивачки. При цьому суд правильно врахував висновок Верховного Суду, наведений у постанові 16.04.2020 року у справі №727/4597/19.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, повно та всебічно дослідив обставини справи та оцінив надані сторонами докази, а тому підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Судові витрати, понесені позивачкою ОСОБА_1 на професійну правову допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи, що підтверджується належними доказами - договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №0073-ц від 22.01.2020 року, розрахунком розміру наданої професійної правничої (правової) допомоги, актом наданих послуг від 26.06.2020 року, рахунком-фактурою №26-06/01 від 26.06.2020 року, а також квитанцією про оплату №55439088 від 26.06.2020 року, які не спростовані та не заперечені відповідачем, та відносно яких відсутнє клопотання про зменшення їх розміру, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

А тому слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3600 грн судових витрат, понесених на професійну правову допомогу в апеляційному суді.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна".

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (, м.Київ по вул.Електриків. 29-А) на користь ОСОБА_1 (с.Нагоряни, Заліщицького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) 3600 грн судових витрат, понесених на професійну правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 липня 2020 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Костів О.З.