КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 759/7787/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8257/2020Головуючий у суді першої інстанції - Величко Т.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» та ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким, враховуючи уточнення до позовної заяви, просив:

- стягнути з ПрАТ «Colonnade-Україна» на його користь матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП, у розмірі 44 503 грн. 74 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду, завдану в результаті ДТП, у розмірі 301 563 грн. 00 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 7 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 14.02.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного на праві власності ОСОБА_3 транспортного засобу марки «DAF CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп ПП ХL 3200-751, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Міцубісі Паджеро», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2018 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «DAF CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 .

Відповідно до Висновку ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекпсертиза-Стандарт» вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Pajero Wagon», складає 34 291 грн. 47 коп.

При цьому, оскільки на час ДТП цивільна-правова відповідальність власника «DAF CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа ПП ХL 3200-751, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Colonnade-Україна» на підставі Полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5161762 та АК/5323922, вказаною страховою компанією позивачу було виплачено вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля у розмірі 34 291 грн. 47 коп.

Разом з тим, посилаючись на Висновок ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», згідно з яким вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, визначена в розмірі 78 795 грн. 21 коп., позивач вважав, що зі страхової компанії підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування в розмірі 44 503 грн. 74 коп.

Також, позивач зазначав, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні звичайного режиму життя, загостренні хронічних захворювань та виникненні пригніченого стану. Таким чином, позивач, посилаючись на Висновок спеціаліста-психолога ОСОБА_4 , просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 301 563 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Colonnade-Україна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 44 503 грн. 74 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Colonnade-Україна» в дохід держави 2 102 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 256-260).

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Colonnade-Україна», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги, апелянт вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з нього на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та виплаченим страховим відшкодування, адже у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по виплаті вказаної суми покладений на винну у настанні ДТП особу (т. 2, а.с. 4-9).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Colonnade-Україна» та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 24, 25).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення в частині незадоволених вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт заподіяння йому ОСОБА_2 моральної шкоди, підтверджується наявними в матеріалах справи, але не дослідженими судом першої інстанції Висновком спеціаліста-психолога ОСОБА_4 за результатами психологічного дослідження ОСОБА_1 , роз`ясненнями експерта Коваль Н.Л. щодо надання цього Висновку та Випискою з історії хвороби (т. 2, а.с. 28-34).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.05.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 38-40).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2020 року справу за апеляційними скаргами призначено до розгляду (т. 2, а.с. 46, 47).

Позивач у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Інші особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного на праві власності ОСОБА_3 транспортного засобу марки «DAF CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп ПП ХL 3200-751, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Міцубісі Паджеро», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно зі Звітом № С18-87 від 07.03.2017 року вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу, завданого власнику автомобіля марки «Міцубісі Паджеро», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 34 291 грн. 47 коп., а вартість відновленого ремонту автомобіля марки «Міцубісі Паджеро», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , - 78 795 грн. 21 коп.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «DAF CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа ПП ХL 3200-751, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Colonnade-Україна» на підставі Полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5161762 та АК/5323922, яка здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 34 291 грн. 47 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог до ПрАТ «Colonnade-Україна», посилався на те, що оскільки вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, визначена в розмірі 78 795 грн. 21 коп., зі страхової компанії підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування в розмірі 44 503 грн. 74 коп.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п. 71 Постанови).

Тобто, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Аналогічний правовий висновок викладено у поставі Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 522/15636/16-ц.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, а також враховуючи те, що страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», а саме - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, висновок суду першої інстанції щодо обов`язку ПрАТ«Colonnade-Україна» відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно недоведення позивачем завдання йому моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак, оскільки участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, висновок суду першої інстанції щодо ненадання позивачем будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди є безпідставними.

Як вбачається, позивач обґрунтовує завдання йому ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 301 563 грн. 00 коп. висновком спеціаліста-психолога ОСОБА_4 , наявним у матеріалах справи.

Разом з тим, з огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 7000 грн. 00 коп.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Також, за результатами розгляду апеляційних скарг та у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, ПрАТ ««Colonnade-Україна» за рахунок держави підлягає компенсації судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн. 00 коп., а з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Колоннейд Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Понесені Приватним акціонерним товариством «Колоннейд Україна»витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 09 липня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська