Справа № 215/3713/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Коноваленко М.І.,

за участю: секретаря - Таран О.В.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко Вікторія Леонідівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2019. ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 22.06.2016 р . її чоловік, відповідач у справі, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 за 141176 грн. нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Донченко В.Л. за реєстровим номером 670. Грошові кошти від продажу не отримував. Вважає даний договір недійсним через помилку, тому як ОСОБА_1 не володіє українською мовою, при підписанні правочину вона наполягала на здійсненні перекладу фахівцем із знанням азербайджанської мови, підпис в договорі поставила, вважаючи що підписує договір іпотеки в забезпечення укладеного між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 договору займу в розмірі 50000 доларів США. Будь-які роз`яснення щодо дійсної природи правочину, розуміння нею умов та наслідків правочину їй були не зрозумілі. Позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 перебувають у шлюбі з 10.06.2004 р.. ОСОБА_1, як співвласник приміщення надавала згоду для укладення зазначеного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.07.2018 р. відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.09.2018 р..

У судовому засіданні 05.09.2018 р. було оголошено перерву до 17.10.2018 р..

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні розгляд справи 17.10.2018 р. не відбувся, в зв`язку з чим справу було знято з розгляду на 22.11.2018 р..

У підготовчому судовому засіданні 22.11.2018 р. на виконання вимог ч.2 ст.197 ЦПК України судом було здійснено визначені у вказаній нормі дії, необхідні для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 22.11.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 23.01.2019 р.

23.01.2019 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 26.02.2019 р. для надання представником позивача копії рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу від 22.06.2016 р. нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 удаваним правочином.

26.02.2019 р. справа не розглядалась (знято з розгляду) у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні, наступна дата судового засідання призначена на 19.03.2019 р.

19.03.2019 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 25.04.2019 р. для підготовки до судових дебатів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко О.П. підтримав позовні вимоги. Крім іншого, зазначив, що подані відповідачами у судовому засіданні копії рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2017 р. та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 р. не можуть бути прийняті судом до уваги, так як подані з порушенням вимог статті 83 ЦПК України.

Відповіач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначив, що судом вже розглядався аналогічний позов ОСОБА_1 про визнання того ж договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 22.06.2016 р. удаваним правочином. Рішенням суду від 24.10.2017 р., яке набрало законної сили, відмовлено тому просить також відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає у повному обсязі (а.с.85), та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що твердження позивачки спростовується обставинами, які були встановлені Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Апеляційним судом Дніпропетровської області при розгляді справ № 215/51/17 та 215/1724/18. Позови обґрунтовувались такими ж обставинами та нормами законів, як і в даному позові (а.с.115-118).

Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко В.Л., в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена, надала суду пояснення щодо позовної заяви, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. Посвідчення згоди ОСОБА_1 на вчинення ОСОБА_3 продажу нежитлової будівлі відбулося у відповідності до приписів, як Закону України «Про нотаріат», так і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. На виконання зазначених приписів нотаріусом перед підписанням позивачкою оскаржуваної згоди, було проведено з нею розмову. Спілкувалась вона з нею особисто, без присутності інших осіб. Розмовляли з нею російською мовою, оскільки їй було так зручніше, нотаріусом було роз`яснено, який документ вона підписує, та наслідки його підписання. Позивачці було зрозуміло, що вона підписує згоду на укладання її чоловіком договору купівлі-продажу нерухомого майна. Пересвідчившись, що позивачка дійсно усвідомлює природу згоди і її наслідки, нотаріусом було вчинено нотаріальну дію - засвідчено справжність підпису на згоді. Оскільки ОСОБА_1 повідомила, що розуміє українську мову, але не може читати, то нотаріусом було зачитано текст згоди вголос та проставлено відповідну відмітку на згоді. Згоду власноруч підписала позивачка, і, як вбачається, підпис зроблений українською, а не азербайджанською мовою. Жодної відмови від підписання згоди, вимоги про надання їй перекладача не надходило. Звертає увагу суду на те, що вона була допитана як свідок в судовому засіданні в Апеляційному суді Дніпропетровської області під час розгляду справи № 215/51/17 за позовом позивачки до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від 22.06.2016 р. удаваним правочином, та який обґрунтовувався незнанням позивачкою української мови. Рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції, у задоволені позову було відмовлено. Судами було зроблено висновок про недоведеність позивачем незнання української мови, як підставу визнання угоди удаваним правочином (а.с. 137-138).

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.655-662 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами, викладеними у ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно зі ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Судом встановлено, що 22.06.2016 р. приватним нотаріусом криворізького міського нотаріального округу Донченко В.Л. посвідчено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, відповідно до якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 за 141176 грн. нежитлову будівлю магазину по АДРЕСА_1 (а.с. 39-40; 77-78).

Вказана угода посвідчена нотаріально, а дружина продавця ОСОБА_1 дала згоду на продаж спільного сумісного майна подружжя, про що є її нотаріально посвідчена заява (а.с. 79). Отже, згода другого з подружжя на відчуження спільного сумісного майна надана у письмовій формі з дотриманням частини четвертої статті 203 ЦК України.

В даному випадку за договором купівлі-продажу його сторонами є ОСОБА_3 (продавець) і ОСОБА_5 (покупець). Таким чином, ОСОБА_1 як встановлено судом та визнається сторонами, не є стороною за договором купівлі-продажу.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без належної письмової згоди одного з подружжя, а тому при наявності спору щодо вчинення правочину з відчуження майна без належної письмової згоди одного з подружжя на це, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Крім того, посилання позивача ОСОБА_1 на оману з боку чоловіка ОСОБА_3 , та з урахуванням того, що дружина не є стороною договору купівлі-продажу, повністю кореспондуються з правилами ст.ст. 69, 71 Сімейного кодексу України щодо права подружжя на спільну сумісну власність та можливість поділу вказаної власності в разі порушення прав дружини. ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернення до суду з позовом до чоловіка про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя.

Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.20017 р. та від 25.04.2020, що набрало законної сили встановлено, що посилання позивача ОСОБА_1 на незнання державної мови є сумнівним, оскільки посвідку на постійне проживання в Україні вона отримала у 2012 році (а.с.11), з 2004 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , шлюб зареєстровано в Жовтоводському міському відділі РАЦС (а.с.8). Перебуваючи у нотаріуса, позивач підписала заяву, клопотання щодо не знання мови на якій посвідчувалася угода не заявляла. Крім того, свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підтвердили надуманість доводів позивача, щодо незнання державної мови (а.с.119-135).

Крім того, при розгляді апеляційної скарги на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2017 р. була допитана в судовому засіданні в апеляційній інстанції нотаріус, яка підтвердила, що ОСОБА_1 перед підписанням заяву було прочитано вголос і остання розуміла яка угода укладається та підписала заяву особисто.

Заперечення представника позивача щодо не прийняття поданих відповідачами у судовому засіданні доказів, а саме: копій рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2017 р. та від 25.04.2019 та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 р. суд відхиляє, оскільки відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.4 ч.2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Враховуючи, що відповідачі при подачі заяви від 28.11.2018 р. про розгляд справи у їх відсутність вказали про наявність зазначених доказів, проте їх до вказаної заяви не подали, а позивач і її представник, будучи обізнаними з існуванням рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2017 та від 25.04.2019, а також постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018, не вважали за необхідне подати їх суду, посилаючись на недоцільність їх дослідження, суд, маючи сумніви у добросовісному здійсненні позивачем та її представником виконання обов`язків щодо подання доказів, вважає подані відповідачами докази належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Також, суд звертає увагу на те, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко Вікторія Леонідівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, що є предметом даного розгляду, як і інші процесуальні заяви, що подані у справі позивачами, складені українською мовою та підписані, зокрема, самою ОСОБА_1 , без будь-яких приміток щодо неможливості прочитати самостійно або прочитання вголос.

Отже, суду не доведено незнання позивачем ОСОБА_1 державної мови, як підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним, оскільки її доводи спростовуються дослідженими судом доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов не відповідає вимогам закону та за наявності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, дотримання прав сторін при його посвідченні - в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 229, 655-662 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 77-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко Вікторія Леонідівна про визнання недійсним одностороннього правочину згоди подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.07.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: