Справа № 139/294/20
Провадження № 2/139/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

1. Позиції позивача та відповідача.

Як слідує із позову, сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугбез номера від 08 листопада 2010 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує. Станом на 11 березня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 52 165 гривень 11 копійок, в тому числі: 9 508 гривень 75 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 562 гривні 18 копійок - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 36 133 гривні 94 копійки - нараховано пені, 500 гривень - фіксована частина штрафу та 2 460 гривень 24 копійки - процентна складова штрафу.

Позиція відповідача суду не відома, відзив на позов не подано.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

09 квітня 2020 року звернувся до суду з відповідним позовом. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 4), клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 5) та за відсутності позивача (а.с. 62).

Від відповідача заяви та клопотання не надходили.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10 квітня 2020 року позов залишено без руху (а.с. 66).

21 квітня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків (а.с. 69-84).

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 13 травня 2020 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 86).

Ухвалою від 13 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 87). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження та додатками до неї було направлено відповідачу 14 травня 2020 року та отримано ним особисто 20 травня 2020 року (а.с. 89). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач станом на 13 липня 2020 року не подав.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення, оцінка аргументів позивача, норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 57) та ОСОБА_1 перебувають у договірних правовідносинах на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугбез номера від 08 листопада 2010 року (а.с. 27). Предметом договору є кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Випискою з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 18-24) позивач підтвердив виконання свого зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів.

В той же час цією випискою, а також розрахунком заборгованості (а.с. 73-82) доведено, що відповідач впродовж строку дії кредитного договору порушував умови щодо строків та розміру повернення кредиту, сплати відсотків.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 73-82), заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11 березня 2020 року за простроченим тілом кредиту становить9 508 гривень 75 копійок.

Окрім того, Банк заявив вимогу про стягнення процентів за користування кредитом, на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного суду у свої постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 зазначила, що згідно із часиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Укладений між сторонами кредитний договір від 08 листопада 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» частково не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення повної фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд переконаний в наявності правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9 508 гривень 75 копійок та відсотків, нарахованих на прострочений кредит на підставі ст. 625 ЦК України у сумі 3 562 гривень 18 копійок.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився на сайті Банку та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 83) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 28-53).

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 73-82), ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11 березня 2020 року нараховано пені36 133 гривні 94 копійки, а також штрафи: 500 гривень - фіксована частина штрафу та 2 460 гривень 24 копійки - процентна складова штрафу.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У заяві позичальника від 08 листопада 2010 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та не визначено її розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту, обґрунтував право вимоги в цій частині пунктами 2.1.1.12.6.1 та 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємної частини спірного договору.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов і Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд не погоджується з позицією позивача про те, що при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки вважає, що в даному випадку цю норму неможливо застосувати до вказаних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як належні докази.

Така позиція суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

За приписами частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, а також положення ч. 4 ст. 42 Конституції України про те, що держава захищає права споживачів, ч. 1 ст. 1 ЦК України про те, що цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників, п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України про свободу договору, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді сплати неустойки (штрафу або пені).

5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2 102 гривні судового збору (а.с. 61). Цей позов заявлений на суму 52 165 гривень 11 копійок, а суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 13 070 гривень 93 копійки, що складає 25,06%. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу лише у розмірі 25,06% або 526 гривень 76 копійок.

Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, кредитним договором без номера від 08 листопада 2010 року, ст.ст. 6, 207, 530, 549, 551, 626, 628, 638, 1055 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 259, 263- 265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Сокирянським РВ УМВС України у Чернівецькій області 19.02.2001, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , МФО № 305299, рах. (для погашення заборгованості та судових витрат) № НОМЕР_3 ) заборгованість за договором кредиту без номера від 08 листопада 2010 року станом на 11 березня 2020 року в розмірі 13 070 гривень 93 копійки та судові витрати в сумі 526 гривень 76 копійок, а всього 13 597 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 69 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХП «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені, зокрема ст. 354 ЦПК України, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення складено і підписано 13 липня 2020 року.

Суддя:___________