ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/291/20
Провадження № 2/210/933/20
У Х В А Л А

іменем України

"09" липня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальне управління Державного Бюро Розслідувань про Реституцію визнання договору позики від 21.11.2002 року, який вчинено зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під психологічним впливом та умисного введення в обману по відношенню до ОСОБА_1 , недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальне управління Державного Бюро Розслідувань про Реституцію визнання договору позики від 21.11.2002 року, який вчинено зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під психологічним впливом та умисного введення в обману по відношенню до ОСОБА_1 , недійсним.

09.07.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо термінового зняття копії протоколу судового журналу у цивільній справі №210/291/20 від 06.07.2020 року у паперовому виді.

У зазначеній вище заяві ОСОБА_1 зазначає, що недопущення суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Хлистуненко О.В. у якості його представника ОСОБА_4 унеможливлює його на правовий захист при розгляді по суті цієї позовної заяви. Відмова у праві на захист йому зі сторони судді Хлистуненко О.В., на його думку, має замовний характер та вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що 06.07.2020 року зі сторони судді Хлистуненко О.В. відбулось обмеження його права на захист.

За вказаних обставин суддею Хлистуненко О.В. заявлено самовідвід по даній справі, мотивуючи це тим, що переконання позивача щодо вчинення суддею Хлистуненко О.В., на його думку, кримінального правопорушення під час судового засідання 06.07.2020 року, свідчить про сформовану суб`єктивну думку щодо розгляду цивільної справи даним складом суду та сумніви щодо неупередженості даного складу суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі при розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 2 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права. Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Отже, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому.

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в рішеннях ЄСПЛ суд має бути неупередженим і безстороннім.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Тобто, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що «судовій владі повинні довіряти не лише сторони судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ст. 10 ЦПК України в процесі діяльності суду є неможливою без забезпечення доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Приймаючи до уваги, що у позивача наявні сумніви щодо неупередженості та не об`єктивності судді Хлистуненко О.В., суд, з метою відновлення довіри до судової влади та виключення будь-якого сумніву у його залежності, а також з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності, вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді Хлистуненко О.В..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід головуючого судді Хлистуненко О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальне управління Державного Бюро Розслідувань про Реституцію визнання договору позики від 21.11.2002 року, який вчинено зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під психологічним впливом та умисного введення в обману по відношенню до ОСОБА_1 , недійсним задовольнити.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальне управління Державного Бюро Розслідувань про Реституцію визнання договору позики від 21.11.2002 року, який вчинено зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під психологічним впливом та умисного введення в обману по відношенню до ОСОБА_1 , недійсним для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Хлистуненко