ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5378/20 Справа № 175/1713/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення неустойки за депозитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено наступні депозитні договори: № SAMDN9212 від 20.03.2013 року (вклад «Стандарт»); № SAMDN8317 від 06.04.2010 року (вклад «Депозит VIP»); № SAMDN0384 від 01.03.2010 року (вклад «Депозит VIP»); № SAMDNWFD900 від 23.12.2013 року (вклад «Стандарт»); № SAMDNWFD500 від 17.01.2014 року; № SAMDN8424 від 18.03.2013 року (вклад «Депозит Плюс»); № SAMDN0941 від 02.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), які були предметом її позову по цивільній справі № 201/202/16-ц про розірвання депозитних договорів, стягнення заборгованості за вказаними договорами, стягнення 3% та інфляційних втрат.

Постановою Верховного Суду від 26.12.2019 року по цивільній справі № 201/202/16-ц касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2017 року по цивільній справі № 201/202/16-ц у нескасованій його частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року по цивільній справі № 201/202/16-ц було залишено без змін. Зазначеними рішеннями були розірвані вищезазначені депозитні договори та стягнуто на її користь банківські вклади разом з нарахованими процентами, а також стянуто 3% та інфляційні втрати.

13.01.2020 року ОСОБА_1 до початку підготовчого судового засідання уточнила свої вимоги з частині зміни формули нарахування неустойки (пені) за порушення прав споживача банківських послуг, яка була зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Позивач зазначала, що добровільно відповідач відмовився повертати належні їй грошові кошти та під час розгляу цивільної справи № 201/202/16-ц представники відповідача всіляко зловживали своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, що безпосередньо привело до збільшення її збитків та збільшення розміру неустойки, адже Велика Палата Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з банку пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за неповернення (блокування) банком грошових коштів клієнта - у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Тому затягування відповідачем розгляду справи № 761/26293/16-ц про розірвання депозитних договорів безпосередньо призвело до збільшення розміру, утримуваних банком коштів, які є базою для нарахування пені.

Також у своїй позовній заяві посилалася на положення ч.4 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої не потребують доказуванню у цій справі обставини, встановлені судом під час розгляду цивільної справи № 201/202/16-ц. Зокрема, на те, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 27.06.2017 року у своєму рішенні по вищезазначеній цивільній справі встановив наступні обставини: «Всі грошові кошти належали позивачу та її родичам, які здійснили відчуження своєї нерухомості в м. Лондон (Об`єднаного Королівства) та мали намір переїхати з часом в Україну та придбати собі в АР Крим елітну нерухомість. Але їм так і не судилося у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим та у зв`язку з недобросовісною та протиправною поведінкою ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до позивача, адже банк привласнив вказані гроші та не бажає повертати їх позивачу».

Зазначала, що вона зазнала збитків внаслідок порушення банком її прав, а саме: щоб повернути кошти своїм родичам, які здійснили відчуження своєї нерухомості в м. Лондон (Обєднаного Королівства) та довірили їй розмістити їхні кошти на її депозитних рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» вона 15.06.2014 року була вимушена укласти договір позики на 500 000 доларів США під 2,5% щомісячно з поверненням усієї суми позики та процентів після отримання нею грошових коштів за її депозитними договорами. Після того, як було примусово виконано рішення суду, вона повернула усю суму боргу 500 000 доларів США та проценти за весь час користування позиченими нею грошима у сумі 500 000 доларів США. Тому сплачені нею 500 000 доларів процентів за договором позики є її вимушеними реальними збитками, заданими їй «у зв`язку з недобросовісною та протиправною поведінкою ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до позивача, адже банк привласнив вказані гроші та не бажає повертати їх позивачу» - про що було зазначено у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2017 року у цивільній справі № 201/202/16-ц.

На підтвердження наявності інших істотних обставин, які повинен з`ясувати суд при застосуванні положень ч.3 ст.551 ЦК України, ОСОБА_1 надала копію заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.05.2016 року по цивільній справі № 201/202/16-ц в якій він офіційно безпідставно звинувачував ОСОБА_1 у тому, що вона нібито вже отримала свої кошти за що її буде притягнуто до кримінальної відповідальності за шахрайство, що не відповідає дійсності. Вважає, що незаконна поведінка представників банку по відношенню до неї, призвела до того, що у неї на нервовому підґрунті передчасно відбулися пологи й вона народила дитину-інваліда в дуже тяжкому стані з крововиливом у мозок, негативні наслідки якого неможливо усунути. До сьогоднішнього дня її син є лежачим та не розмовляє, функція головного мозку після крововиливу при його народженні так і не відновилася. Усі свої кошти ОСОБА_1 довірила ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому не мала коштів на лікування свого сина в якісних приватних клініках.

З огляду на зазначене, позивач просила суд: стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDN9212 від 20.03.2013 року (вклад «Стандарт»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 50 339,87 доларів США *217 днів/365 *3/100 = 894,89 доларів США; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 50 339,87 доларів США (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 403 404,99 доларів США * 23,9677 (курс станом на 11.01.2020 року) = 9 668 689,77 гривень/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 1 933 737,95 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDN8317 від 06.04.2010 року (вклад «Депозит VІР»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору:. 144 913,18 Євро *217 днів/365 *3/100 = 2 584,61 Євро; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 144 913,18 Євро (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 1 165 101,96 Євро * 26,5874 (курс станом на 11.01.2020 року) = 30 977 031,85 гривень/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 6 195 406,37 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDN0384 від 01.03.2010 року (вклад «Депозит VІР»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення тд невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 351 581,27 доларів США *217 днів/365 *3/100 = 6 270,66 доларів США; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 351 581,27 доларів США (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 2 826 713,41 доларів США *23,9677 (курс станом на 11.01.2020 року) = 67 749 818,99 гривень/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 13 549 963,79 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDNWFD900 від 23.12.2013 року (вклад «Стандарт»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 350 096,92 доларів США *217 днів/365 *3/100 = 6 244,19 доларів США; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 350 096,92 доларів США (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 2 814 779,23 доларів США *23,9677 (курс станом на 11.01.2020 року) = 67 463 784,15 гривень/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 13 492 756,83 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDNWFD500 від 17.01.2014 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 849 743 гривні *217 днів/365 *3/100 = 15 155,69 гривень; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 849 743 гривні (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 6 831 933,72 гривні/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 1 366 386,74 гривень; інфляційні втрати (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у сумі 72 985,17 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDN8424 від 18.03.2013 року (вклад «Депозит Плюс»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти: 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 357 326 гривень *217 днів/365 *3/100 = 6 373,12 гривень; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення Прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 357 326 гривні (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів ) *3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 2 872 901,04 гривні/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 574 580,2 гривнень; інфляційні втрати (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період' з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у сумі 30 691,04 гривень:

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь за депозитним договором № SAMDN0941 від 02.07.2012 року (вклад «Депозит VІР»), укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно) у валюті договору: 50 168,21 доларів США *217 днів/365 *3/100 = 894,78 доларів США; неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 31.01.2018 року (включно): 50 168,21 доларів США (вартість фінансової послуги - сума утримуваних банком коштів )*3/100 (3% за кожен день порушення прав споживача)*268 днів = 403 352,40 доларів США * 23,9677 (курс станом на 11.01.2020 року) = 9 667 429,31

гривень/5 (у п`ять разів зменшено за власним бажанням) = 1 933 485,86 гривень.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDN9212 від 20.03.2013 року (вклад «Стандарт»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 50 339,87 доларів США *215 днів/365 *3/100 = 889,56 доларів США;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у розмірі *= 1 640 381,67 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDN8317 від 06.04.2010 року (вклад «Депозит VIP»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 144 913,18 Євро *215 днів/365 *3/100 = 2 560,79 Євро;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 4 734 290,69 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDN0384 від 01.03.2010 року (вклад «Депозит VIP»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 351 581,27 доларів США *215 днів/365 *3/100 = 6 212,87 доларів США;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 11 521 847,47 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDNWFD900 від 23.12.2013 року (вклад «Стандарт»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 350 096,92 доларів США *215 днів/365 *3/100 = 6 186,64 доларів США;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 11 437 349,23 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDNWFD500 від 17.01.2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 849 743 гривні *215 днів/365 *3/100 = 15 016 гривень;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 1 337 239,38 гривень;

- інфляційні втрати (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у сумі 56 932,78 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDN8424 від 18.03.2013 року (вклад «Депозит Плюс»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 357 326 гривень *215 днів/365 *3/100 = 6 314,39 гривень;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 584 683,22 гривень;

- інфляційні втрати (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у сумі 23 940,84 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за депозитним договором № SAMDN0941 від 02.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») наступні грошові кошти:

- 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення та невиконання грошового зобов`язання) за період з 28.06.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно) у валюті договору: 50 168,21 доларів США *215 днів/365 *3/100 = 886,53 доларів США;

- неустойку 3% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день порушення прав споживача банківських послуг (підстава ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів») за період з 08.05.2017 року (включно) по 29.01.2018 року (включно): у розмірі 1 391 987,37 гривень.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з таким судовим рішенням частково, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення пені за кожним договором в розмірі стягнутих відсотків у справі № 201/202/16-ц за кожним договором.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, виходячи з положень ч.3 ст. 551 ЦК України та вимог розумності, розмір пені підлягає зменшенню до розміру нарахованих відсотків за вказаними депозитними договорами. Крім того, судом невірно обраховано неустойку 3 % за договором № SAMDN8424 від 18.03.2013 року.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2017 року по цивільній справі № 201/202/16-ц (а.с.16-23) було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання депозитних договорів та повернення грошових коштів за депозитними договорами, а саме:

- Розірвано Договір № SAMDN9212 від 20 березня 2013 року (вклад «Стандарт»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDN9212 від 20 березня 2013 року (з урахуванням автоматичної пролонгації дії договору): загальну суму заборгованості у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 50 174,75 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 01 квітня 2014 року було еквівалентно 553 643 гривень), нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDN8317 від 06 квітня 2010 року (вклад «Депозит VIP»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDN8317 від 06 квітня 2010 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 144 913.18 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 01 квітня 2014 року було еквівалентно 2 197 478 гривень), нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDN0384 від 01 березня 2010 року (вклад «Депозит VIP»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDN0384 від 01 березня 2010 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 351 581.27 доларів США (що згідно курсу НБУ на 01 квітня 2014 року було еквівалентно 3 866 726 гривень), нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDNWFD900 від 23 грудня 2013 року (вклад «Стандарт»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDNWFD900 від 23 грудня 2013 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 350 096.92 доларів США (що згідно курсу НБУ на 01 квітня 2014 року було еквівалентно 3 850 401 гривень), нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDNWFD500 від 17 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDNWFD500 від 17 січня 2014 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 849 743 гривні, нараховану згідно умов даного договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDN8424 від 18 березня 2013 року (вклад «Депозит Плюс»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDN8424 від 18 березня 2013 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 357 326 гривень, нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»);

- Розірвано Договір № SAMDN0941 від 02 липня 2012 року (вклад «Депозит VIP»), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором № SAMDN0941 від 02 липня 2012 року (з урахуванням автоматичної пролонгації): загальну суму заборгованості у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) у сумі 50 168,21 доларів США (що згідно курсу НБУ на 01 квітня 2014 року було еквівалентно 551 755 гривень), нараховану згідно умов договору та довідки НБУ (форма № 625, колонка № 18 «Загальна сума зобов`язань банку»).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року (а.с.24-27) рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2017 року скасовано в частині відмови у позові про стягнення сум відсотків, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та змінено в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за договором від 20.03.2013 року станом на 01.04.2014 року на суму «50339,87 доларів США». Зазначеним рішенням було стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 станом на 27.06.2017 року:

- за договором від 20.03.2013 року 15 486,04 доларів США (еквівалент 403 101,62 грн) відсотків 166 744,27 грн 3% річних;

- за договором від 06.04.2010 року 22 791,06 євро (еквівалент 663 675,66 грн) відсотків та 475 242,47 грн 3% річних;

- за договором від 01.03.2010 року 110 772,16 доларів США (еквівалент 2 883 399,30 грн) відсотків та 1 171 192,66 грн 3% річних;

- за договором від 23.12.2013 року 108 865,73 доларів США (еквівалент 2 833 774,90 грн) відсотків та 1 162 603,39 грн 3% відсотків річних;

- за договором від 17.01.2014 року 487 496,38 грн відсотків, 130 133,54 грн 3% річних та 940 665,50 грн інфляційних втрат;

- за договором від 18.03.2013 року 227 357,22 грн відсотків, 56 898,48 грн 3% річних та 395 559,88 грн інфляційних втрат;

- за договором від 02.07.2012 року 5 690,03 доларів США (еквівалент 148 111,48 грн) відсотків та 141 494,91 грн 3% річних».

Враховуючи преюдиційність обставин, встановлених по цивільній справі № 201/202/16, судом встановлено, що:

-за депозитним договором № SAMDN9212 від 20.03.2013 року (вклад «Стандарт») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 50 174,75 доларів США, апеляційним судом була виправлена описка на суму «50 339,87» доларів США та додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 15 486,04 доларів США. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 65 825,91 доларів США. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 65 825,91 (сума вкладу та процентів за весь час дії договору) -50 000 (сума вкладу) = 15 825,91 доларів США;

-за депозитним договором № SAMDN8317 від 06.04.2010 року (вклад «Депозит VIP») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 144 913.18 євро та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 22 791,06 євро. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 167 704,24 євро. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 167 704,24 (сума вкладу та процентів за весь час дії договору) 85 000 (сума вкладу з довкладеннями: 60 000 + 20 000 + 5 000) = 82 704,24 євро;

-за депозитним договором № SAMDN0384 від 01.03.2010 року (вклад «Депозит VIP») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 351 581.27 доларів США та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 110 772,16 доларів США. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 462 353,43 долара США. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 462 353,43 (сума вкладу та процентів за весь час дії договору) -190 000 (сума вкладу з довкладеннями: 150 000 + 40 000) = 272 353,43 доларів США;

-за депозитним договором № SAMDNWFD900 від 23.12.2013 року (вклад «Стандарт») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 350 096,92 доларів США та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 108 865,73 доларів США. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 458 962,65 долара США. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 458 962,65 (сума вкладу та процентів за весь час дії договору) -348 053,23(сума вкладу)= 110 909,42 доларів США;

-за депозитним договором № SAMDNWFD500 від 17.01.2014 року у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 849 743 гривень та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 487 496,38 гривень. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 1 337 239,38 гривень. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 1 337 239,38 (сума вкладу та поцентів за весь час дії договору) 832 500 (сума вкладу) = 504 739,38 гривень;

-за депозитним договором № SAMDN8424 від 18.03.2013 року (вклад «Депозит Плюс») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 357 326 гривень та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 227 357,22 гривень. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 584 683,22 гривень. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 584 683,22 (сума вкладу та процентів за весь час дії договору) 100 000 (сума вкладу) =484 683,22 гривень;

-за депозитним договором № SAMDN0941 від 02.07.2012 року (вклад «Депозит VIP») у валюті договору станом на 01 квітня 2014 року (сума депозиту разом з нарахованими процентами) складала 50 168,21 доларів США та апеляційним судом додатково стягнуто проценти станом на 27.06.2017 року у розмірі 5 690,03 доларів США. Тому загальна сума заборгованості (утримуваних відповідачем коштів) за даним договором складає: 55 858,24 долара США. Звідси проценти за весь час дії договору складають: 55 858,24 (сума вкладу та пцентів за весь час дії договору) 50 000 (сума вкладу) = 5 585,82 доларів США.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки, відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому чинним законодавством України не визначено до якої конкретно суми суд може зменшувати розмір пені.

Конституційний Суд України в рішенні по справі № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, зокрема, зазначив які обставини можна вважати істотними для зменшення судом розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України: «За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання)».

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач просив суд зменшити неустойку, принаймні, до розміру нарахованих процентів за договорами ОСОБА_1 . При цьому відповідач не надав суду жодних доказів та не посилався на жодні істотні обставини для зменшення судом неустойки ще більше, ніж це вже зробила позивач.

Натомість позивач разом зі своїми письмовими поясненнями надала суду докази, які свідчать про наявність істотних обставин, які безпосередньо впливають на збільшення розміру неустойки та які з врахуванням вищезазначеного рішення Конституційного Суду України повинні враховуватися судом під час застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України.

Суд першої інстанції при визначенні розміру пені обгрунтовано врахував нижчезазначені обставини:

Щодо «ступеню виконання зобов`язання боржником», то з часу звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про розірвання депозитних договорів та повернення належних їй грошових коштів рішеннями судів по цивільній справі № 201/202/16-ц було встановлено, що 23 травня 2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про розірвання депозитних договорів (а.с.25 на звороті, встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року) й до 30.01.2018 року та 01.02.2018 року (а.с.136 - довідка відповідача від 30.01.2020 р.), коли Департаментом державної виконавчої служби МЮУ на виконання судових рішень по цивільній справі № 201/202/16 двома платежами було примусово стягнуто відповідні грошові кошти ступінь виконання зобов`язання відповідача дорівнював нулю.

Щодо «майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні», то на підтвердження майнового стану боржника (АТ КБ «ПриватБанк») ОСОБА_1 надала суду докази: роздруківку інформації з офіційного сайту НБУ про «Прибуток банківської системи за дев`ять місяців 2019 року» щодо прибутку АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 118-119) та роздруківку перших 20 сторінок Річного звіту за 2018 рік АТ КБ «ПриватБанк» з офіційного сайту https://static.privatbank.ua/files/PB_ConsUkr_2019.04.23FINAL2.pdf. (а.с. - 120-128). Зазначені докази свідчать про те, що боржник - АТ КБ «ПриватБанк» самий великий, самий стабільний та самий прибутковий банк в Україні. Згідно офіційного Звіту НБУ прибуток банківської системи за дев`ять місяців 2019 року збільшився у 4,4 рази до 48,4 млрд грн, причому цей прибуток здебільшого був сформований ПриватБанком (27,4 млрд грн).

У той же час ОСОБА_1 з 23 травня 2014 року фактично була позбавлена відповідачем доступу до власних коштів та вимушена була брати борги на сплату орендованого нею житла та утримання і лікування її сина-інваліда, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року (а.с. 169170).

Також на аркуші 16 Річного звіту за 2018 рік АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 127) відносно економічних успіхів АТ КБ «ПриватБанк» зазначено наступне: «12,79 млрд. грн чистого прибутку забезпечили 1 місце по цьому показнику серед банків України. Це рекордний показник для банківської системи України з початку економічної кризи».

Щодо «інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу», то суд першої інстанції обгрунтовано врахував винну поведінку боржника, яка сприяла збільшенню розміру збитків, а значить й збільшенню розміру неустойки. Зловживання цивільними правами представниками ПАТ КБ «ПриватБанк» крім вищезазначеного встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2017 року, у мотивувальній частині якого зазначено: «недобросовісна та протиправна поведінка ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до позивача, адже банк привласнив вказані гроші та не бажає повертати їх позивачу» (а.с.18). Така процесуальна поведінка відповідача безпосередньо призвела до збільшення розміру заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» за діючими та ще не розірваними судом договорами перед ОСОБА_1 , що у свою чергу, відповідно призвело до збільшення розміру неустойки, базою нарахування якої, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 року по цивільній справі № 761/26293/16-ц, є загальний розмір утримуваних грошових коштів.

Також з наданих позивачем копій судових рішень вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» всіляко затягував розгляд цивільної справи № 201/202/16 шляхом зловживання своїми процесуальними правами. Зазначена обставина підтверджується, наданими позивачем копіями наступних судових рішень: ухвала від 27.06.2017 р. про відмову зупинити провадження по справі до оскарження ухвали про витребування доказів, яка не оскаржуться (а.с. 89); ухвала від 27.06.2017 р. про відмову передати справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 90); ухвала від 27.06.2017 р. про відмову на даній стадії призначити проведення судової технічної експертизи (а.с. 91); ухвала від 27.06.2017 р. про відмову на даній стадії слухати справу закритим судовим розглядом (а.с.92); ухвала Верховного Суду від 23.05.2018 р. про закриття касаційого провадження, оскільки ухвала про витребування доказів не підлягає касаційному оскарженню (а.с.93-97); ухвала апеляційного суду про відхилення апеляційної скарги відповідача на ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду (а.с.98-99); ухвала ВССУ від 12.12.2016 р. про відхилення касаційної скарги відповідача на ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду (а.с.100-101).

Щодо «негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до положень ч.1,2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Також зі змісту ст. 1048, 1054, 1058, 1070 ЦК України вбачається, що проценти законодавцем визначаються як плата за позику, кредит, банківський вклад та банківський рахунок. 18.07.2012 року Верховний Суд України у постанові № 6-79 цс12 зазначив правовий висновок, що фізичні особи та юридичні особи, які не є фінансовими установами, можуть надавати кошти у позику третім особам під проценти. Зазначена позиція не змінилася до цього часу. Верховний Суд у постанові від 3.10.2018 року по цивільній справі № 390/1875/16 підтвердив право фізичної особи на нарахування процентів за договором позики протягом строку дії цього договору позики.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 27.06.2017 року у своєму рішенні по цивільній справі № 201/202/16 встановив наступні обставини: «Всі грошові кошти належали позивачу та її родичам, які здійснили відчуження своєї нерухомості в м. Лондон (Об`єднаного Королівства) та мали намір переїхати з часом в Україну та придбати собі в АР Крим елітну нерухомість. Але їм так і не судилося у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим та у зв`язку з недобросовісною та протиправною поведінкою ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до позивача, адже банк привласнив вказані гроші та не бажає повертати їх позивачу» (а.с. 18). Враховуючи зазначене суд обгрунтовано не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що вона для повернення коштів своїм родичам, які здійснили відчуження своєї нерухомості в м. Лондон (Обєднаного Королівства) для купівлі ними собі житла в Україні, вимушена була 15.06.2014 року укласти договір позики на 500 000 доларів США під 2,5% щомісячно зі сплатою процентів, після отримання нею від АТ КБ «ПриватБанк» належних їй грошових коштів за депозитними договорами. З зазначеного договору позики вбачається, що строк повернення ОСОБА_1 позики та процентів визначено відкладальною обставиною (п.2 ч.1 ст. 530 ЦК України), а саме: строк повернення грошових коштів сторонами договору позики від 15.06.2014 року було визначено вказівкою на подію, яка неминуче повинна була настати ця подія це повернення ПАТ КБ «ПриватБанк» вкладів та відповідних процентів ОСОБА_1 за її депозитними договорами: Договір № SAMDN0384 від 01 березня 2010 року (вклад «Депозит VIP») станом на 13.05.2014 року розмір коштів складав 353 418,49 доларів США та Договір № SAMDNWFD900 від 23 грудня 2013 року (вклад «Стандарт») станом на 13.05.2014 року розмір коштів складав 353 418,49 доларів США (а.с.177-180). Також судом було встановлено, що після того, як було примусово виконано рішення суду ОСОБА_1 20.02.2018 року повернула ОСОБА_3 усю суму боргу 500 000 доларів США та додатково проценти за весь час дії вищезазначеного договору позики, зменшені кредитором, ОСОБА_3 , до 500 000 доларів США, що підтверджується розпискою кредитора від 20.02.2018 року. Тому сплачені ОСОБА_1 500 000 доларів США процентів є вимушеними збитками ОСОБА_1 , завданими їй «у зв`язку з недобросовісною та протиправною поведінкою ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до позивача, адже банк привласнив вказані гроші та не бажає повертати їх позивачу» (а.с.18). Тому суду першої інстанції правильно врахував при визначенні розміру пені, укладені у письмовій формі договір позики від 15.06.2014 року та розписку від 20.02.2018 року про повернення ОСОБА_1 позики та процентів.

Щодо з`ясування інших «негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання» суд першої інстанції правильно прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 у її письмових поясненнях (а.с.179-180) на те, що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду цивільної справи № 201/202/16-ц офіційно письмово у своїх запереченнях від 17.05.2016 року безпідставно звинувачував її, яка на той час була вагітна, у тому, що вона вже нібито отримала свої кошти за що її буде притягнуто до кримінальної відповідальності за шахрайство.

Також суд першої інстанції при вирішенні клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення пені обгрунтовано врахував негативні наслідкі для позивача через прострочення виконання зобов`язання відповідачем, про які ОСОБА_1 виклала у своїх письмових поясненнях суду. Зокрема те, що АТ КБ «ПриватБанк» навіть після отримання виписного епікризу № 5707 дитини позивача (а.с. 171-176) не повернув навіть частину належних їй коштів на лікування її сина, якому вже майже 4 роки, а функція головного мозку після крововиливу при народженні так і не відновилася.

З огляду вищезазначене, при визначенні розміру пені суд першої інстанції правильно врахував негативні наслідки для позивача через прострочення виконання грошового зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» та відсутність у ОСОБА_1 необхідних грошових коштів на лікування її сина у приватних клініках; ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та додаткові збитки позивача у вигляді сплачених нею 20.02.2018 року процентів за договором позики від 15.06.2014 року.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та, виходячи із положень чинного законодавства, суд першої інстанції, з врахуванням судової практики касаційної інстанції, прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір пені підлягає зменшенню до розміру нарахованих відсотків за депозитними договорами, підлягають відхиленню з наступних підстав:

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки, відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому чинним законодавством України не визначено до якої конкретно суми суд може зменшувати розмір пені.

Конституційний Суд України в рішенні по справі № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, зокрема, зазначив які обставини можна вважати істотними для зменшення судом розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України: «За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання)».

20.03.2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 761/26293/16-ц підтвердила правомірність стягнення пені у розмірі 3% від суми утримуваних банком коштів (суми вкладу разом з нарахованими процентами) за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач просив суд зменшити неустойку, принаймні, до розміру нарахованих процентів за договорами ОСОБА_1 . При цьому відповідач не надав суду першої інстанції жодних доказів та не посилався на жодні істотні обставини для зменшення судом неустойки. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції ретельно досліджено всі істотні обставини, зокрема, період прострочення виконання банком своїх зобов`язань, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, їм надана правильна правова оцінка, яка додаткового аналізу не потребує, з якою погоджується колегія суддів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на судову практику Верховного Суду щодо зменшення неустойки до розміру процентів також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на даний час у Верховного Суду не має єдиного підходу для визначення того, до якого ж розміру можливо та необхідно зменшити неустойку (пеню). Відповідач посилається на рішення Верховного Суду, якими зменшують неустойку до розміру процентів. Позивач посилається на рішення Верховного Суду, якими розмір неустойки зменшують до розміру утримуваних банками коштів вкладників, що дорівнює сумі вкладу разом з відповідними процентами. Отже, враховуючи протиправну поведінку банку, тривалість невиконання банком своїх зобов`язань, майновий стан боржника та суму заборгованості, що значно впливає на фінансовий добробут вкладника, колегія суддів вважає правомірним зменшення судом першої інстанції розміру пені до розміру вкладів позивача з процентами станом на 01.04.2014 року. Рішення суду першої інстанції відповідає принципам пропорційності, зваженості, об`єктивності та справедливості.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на невірне обрахування судом неустойки за договором № SAMDN8424 від 18.03.2013 року, підлягають відхиленню оскільки зазначене є арифметичною помилкою, тому відповідач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з заявою про виправлення такої помилки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо встановлених обставин в оскаржуваній частині не спростовують, фактично зводяться до переоцінки відповідачем доказів та особистого тлумачення норм матеріального права. Передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова