Справа № 645/1827/20
Провадження № 2/645/1192/20
10 липня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Горпинич О.В.,
за участю секретаря Романюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет сторінці банку www.oschadnybank.ua, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву № 519054821 про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної ліній. якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. В результаті чого, банк встановив клієнту відновлювальну кредитну лінію у розмірі 22 000,00 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 38% на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, проте покладені договором обов`язки не виконав, внаслідок чого станом на 23.03.2020 року за Договором №519054821 від 06.09.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 24 843,62 грн., яка складається з: суми основного боргу 21 432,54 грн.; суми процентів за користування кредитом 2 986,84 грн.; розміру комісії 27,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу 171,59 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 79,40 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту 122,88 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 22,94 грн.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі письмової згоди позивача на ухвалення заочного рішення, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06.09.2018 ОСОБА_1 підписала заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в АТ «Ощадбанк» та заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), якою він погодився на одержання кредиту та його умови.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 519054821 від 06.09.2018 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.
Відповідач свої зобовязання за договором від 06.09.2018 належним чином не виконала.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 06.09.2018 , станом на 23.03.2020 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 24 843,62 грн., яка складається з: суми основного боргу 21 432,54 грн.; суми процентів за користування кредитом 2 986,84 грн.; розміру комісії 27,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу 171,59 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 79,40 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту 122,88 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 22,94 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 06.09.2018, що підписана відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за користування кредитними коштами, заборгованість по процентам, комісії, а також пені та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Ощадбанку», що викладений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua , як невід`ємні частини договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, наданий до суду зі змінами внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» за період з 19.10.2015 по 30.07.2018 включно, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, неодноразово змінювався самим АТ «Ощадбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 05.10.2018, до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
Суд вважає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, який не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.09.2018 шляхом підписання заяви-анкети.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються лише у випадку коли інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки сторонами визначений розмір процентів за договором, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів безпідставна та не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, а також, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 21 432 грн. 54 коп.; процентів за користування кредитом у розмірі 2986 грн. 84 коп.; комісії у розмірі 27 грн. 43 коп., а всього 24 446 грн. 81 коп.
Підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні з вищевикладених підстав.
При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (а.с.1)
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії у загальному розмірі 24 446 (двадцять чотири тисячі чотириста сорок шість) гривень 81 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 10.07.2020 року.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 ,