ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/299/18 Номер провадження 22-ц/814/1859/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

10 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача Обідіної О.І., вирішуючи питання про прийняття заяви Приватного підприємства "Агроекологія" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ухвали Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №530/299/19 за зустрічним позовом Приватного підприємства «Агроекологія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2019 року в задоволенні заяви представника позивача Приватного підприємства «Агроекологія» про виправлення описки в ухвалі Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ПП «Агроекологія» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» залишено без руху з підстав несплати судового збору, неподання оригіналу апеляційної скарги, а в подальшому, в зв`язку з не усуненням недоліків скарги ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.10.2019 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто апелянту.

При цьому апеляційний суд встановив зловживання підприємством своїми процесуальними правами та стягнув в дохід Державного бюджету України штраф в сумі 3842 грн.

В січні 2020 року на адресу апеляційного суду від ПП «Агроекологія» надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ухвали Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №551/299/19.

В заяві, з посиланням на статті 431, 432 ЦПК України, просило визнати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року по справі №551/299/19 такою, що не підлягає виконанню в частині стягнення штрафу з ПП «Агроекологія».

Зокрема вказує, що виконавчий документ, яким є ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам п.п.1, 3, 4, 5. 7 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевіривши подану підприємством заяву, приходжу до висновку про відсутність підстав для прийняття останньої до розгляду з огляду на наступне.

Так, статтею 27 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено повноваження апеляційного суду, до яких віднесено - здійснення правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, проведення аналізу судової статистики, вивчення та узагальнення судової практики, інформування про результати узагальнення судової практики відповідних місцевих судів, Верховного Суду, надання місцевим судам методичної допомоги в застосуванні законодавства та здійснення інших повноважень, визначених законом.

Повноваження апеляційного суду під час розгляду цивільних справ по суті визначено статтею 374 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; у передбачених Цивільним процесуальним кодексом України випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої статті 374 ЦПК.

Згідно ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу). Справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, процесуальним законом чітко врегульовані випадки розгляду апеляційною інстанцією справ як судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

За змістом ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача чи боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

За змістом наведених норм вбачається, що подання заяви з приводу процесуальних питань пов`язаних з виконанням судових рішень пов`язано перш за все з судом, який розглянув саму справу як суд першої інстанції.

Натомість апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень як суд першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду від 25.10.2019 року про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ПП «Агроекологія» та стягнення з останнього штрафу в дохід державного бюджету була винесена в порядку застосування заходів процесуального примусу внаслідок зловживання ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами.

Тобто, апеляційний суд в даному випадку діяв в межах своїх повноважень на стадії відкриття апеляційного провадження, де одночасно з вирішенням питання про залишення апеляційної скарги без руху, а потім повернення її скаржнику в порядку ст. 357 ЦПК України, встановив факт зловживання апелянтом ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами та з цього приводу застосував штраф як засіб процесуального примусу.

Таким чином, подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню до суду апеляційної інстанції є помилковим, з огляду на те, що саме по собі притягнення підприємства до відповідальності у вигляді штрафу за зловживання своїми процесуальними правами, не свідчить про розгляд апеляційною інстанцією самої справи як судом першої інстанції, а відтак в розумінні положень ч.1 ст. 432 ЦПК України не може вважатись судом, який наділений правом розглядати питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, заява ПП «Агроекологія» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись, ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 2, 3, 23, 24, 374 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання виконавчого документа ухвали Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №551/299/19 таким, що не підлягає виконанню - повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя: О.І. Обідіна