провадження №: 8/752/21/20
У Х В А Л А

Іменем України

02.07.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

В червні 2020 на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, для продовження розгляду до суду першої інстанції, після скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020.

На адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Мазура Ю.Ю., яка обґрунтована тим, що 12.12.2019 ОСОБА_1 до Голосіївського районного суду м. Києва подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі № 752/11822/15-ц, провадження 2/752/1441/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020, під головуванням судді Мазура Ю.Ю., відмовлено у відкриті провадження у цивільній справі за вищезазначеною заявою. Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 04.06.2020, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020, скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Разом з цим, 23.06.2020 справу за заявою ОСОБА_1 передано для розгляду судді Мазуру Ю.Ю. для продовження розгляду. Отже, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. брав участь у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, за наслідками якої 27.01.2020 постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016, що у відповідності до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, є підставою для відводу судді, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про відвід судді.

Суд, вивчивши матеріали вищезазначеної заяви, вважає необхідним задовольнити клопотання про відвід, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, у грудні 2019 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016, яке набрало законної сили 28.03.2017, у справі № 752/11811/15-ц, провадження № 2/752/1441/16, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020, під головуванням судді Мазура Ю.Ю., відмовлено у відкриті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, 19.02.2020 заявником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.06.2020, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суддею Мазуром Ю.Ю. вже було розглянуто справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, за наслідками якої постановлено ухвалу від 27.01.2020, якою відмовлено у відкритті провадження.

Разом з цим, в червні 2020 вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.06.2020, вищезазначену цивільну справу розподілено в провадження судді Мазуру Ю.Ю.

Підстави для відводу (самовідводу) визначені ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Положеннями ст. 40 ЦПК України, визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст. 2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов про України», Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суддею вже було розглянуто справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016за наслідками якої постановлено ухвалу від 27.01.2020, якою відмовлено у відкритті провадження, з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву безсторонності судді у розгляді справи, для дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, суддя прийшов до висновку, що клопотання про відвід судді підлягає задоволенню, а справу необхідно передати для її повторного перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди та виселення передати для повторного автоматичного розподілу справи в порядку ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Ю.Мазур