Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2486/18

номер провадження 2/695/120/20

30 червня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря - Біліченко С.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Блажієвського Н.І.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Бубнівсько-Слобідська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, про визнання права на 1/2 частину спадкового житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Бубнівсько-Слобідська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, про визнання права на 1/2 частину спадкового житлового будинку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно померлої, до складу якого, серед іншого, входить 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач стверджу, що право на 1/2 частину вказаного вище будинку його мати набула шляхом спільного проживання у шлюбі та набуття спільного будинку разом із ОСОБА_4 , який є батьком позивача по справі.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги майна померлої стали позивач по справі, ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_4 із яким вони спільно проживали.

Після смерті своєї дружини ОСОБА_4 від спадкового майна відмовився, а тому спадщину прийняв її син, позивач по справі ОСОБА_1 , який звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Однак у ході оформлення спадкових прав позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, а тому відкрилася спадщина і на його майно, до складу якого, серед іншого входить зазначений вище житловий будинок.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , окрім позивача по справі, є його дочка від попереднього шлюбу, відповідач ОСОБА_2 , яка також виявила намір прийняти спадщину після смерті свого батька та своїми діями, в тому числі шляхом звернення до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно після смерті свого батька, до складу якого включила і весь вказаний будинок, не визнає право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 за ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Блажієвськй Н.І. позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні із підстав, які вказані у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 вказувала, що вона не претендує на весь будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права на 1/2 частину спадкового житлового будинку в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_3 , визнала повністю.

Представник третьої особи по справі - Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 04.04.1972 року) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є сином померлої ОСОБА_3 та має право на спадкування у порядку визначеному нормами чинного законодавства, оскільки є спадкоємцем першої черги.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до свідоцтва про одруження (серії НОМЕР_2 від 15.01.1972 року) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15.01.1972 року зареєстрували шлюб про що Бубнівсько-Слобідською сільською радою зроблено запис за №1.

Як вбачається з довідки Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 06.10.2017 року за №358, що видана згідно із записами у погосподарській книзі №9, особовий рахунок НОМЕР_3 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 числиться житловий будинок.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вказаний будинок був побудований в 1972 році.

Отже даними технічного паспорту та даними сільської ради вбачається, що ОСОБА_1 набув у власність будинок, який був збудований в час реєстрації шлюбу із матір`ю позивача ОСОБА_3 ..

Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Таким чином наявність відповідних записів в по господарській книзі сільської ради визнавався в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Статтею 60 СК України ( який діяв на час смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Отже, керуючись нормами ст. 60 СК України та презумпцією зазначеною у вказаній статті щодо спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вказаний будинок та земельна ділянка на якій він розташований є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, вважає за можливе визнати за позивачем 1/2 вказаного майна.

Аналогічні норми за своїм змістом були закріплені і в ст.. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. шлюбу, де зазначалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Бубнівсько-Слдобідської сільської ради від 11.04.2019 року за №132, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала з 1967 року, будувала будинок та вела спільне господарство з чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином вказаний будинок, який був набутий в шлюбі, на підставі вказаних вище норм законодавства належав по 1/2 частині на праві спільної сумісної власності кожному із подружжя.

Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_3 померла, то спадщина відкрилася на її частку майна в тому числі на 1/2 частину зазначеного будинку.

Нормами ч. 1 ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином спадкове майно між спадкоємцями однієї черги має бути поділено порівну.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 12.10.2018 року за №997/01-16, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа за № 628, а на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої.

Вказана обставина підтверджує доводи відповідача, що після смерті своєї дружини ОСОБА_4 від своєї частки на спадщину відмовився на користь позивача ОСОБА_1 ..

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Суд враховує, що відповідач у судовому засіданні вимоги позивача фактично визнала та не заперечувала проти обставин, на які той посилався

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері, а тому позов підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 76,264,265

ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Бубнівсько-Слобідська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, про визнання права на 1/2 частину спадкового житлового будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на належну їй 1/2 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний головуючим 09 липня 2020 року.