Постанова

Іменем України

01 липня 2020 року

м. Київ

справа № 613/551/17

провадження № 61-46049св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Селянське (фермерське) господарство «Промінь»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Ятребову Є. Б.,на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року у складі судді Харченка С. М. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Сащенка І. С., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Промінь» (далі - СФГ «Промінь»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про розірвання договору оренди землі.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила розірвати укладений 14 лютого 2007 року між нею та СФГ «Промінь» договір оренди землі № 1230, зареєстрований у Богодухівському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр «ДЗК» 22 січня 2008 року за № 30.

Позов обгрунтований тим, щона підставі державного акта про право власності на землю від 15 листопада 2001 року серії РІ № 714147, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 33, вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0093, площею 3,92 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

14 лютого 2007 року між нею та СФГ «Промінь» укладено договір оренди № 1230, зареєстрований у Богодухівському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр «ДЗК» 22 січня 2008 року за № 30. Відповідно до умов договору вона передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку та зобов`язався сплачувати орендну плату у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції у строк до 31 грудня кожного року.

Орендна плата виплачувалась у значно меншому, ніж передбачено умовами договору, розмірі, без урахування індексів інфляції, всупереч пункту 16 договору відповідач не розробив проєкту землеустрою, не сплатив встановлених законом податків та обов`язкових платежів.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2018 року, в позові відмовлено.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність систематичного невиконання відповідачем договірних зобов`язань. Суд не встановив факту заподіяння позивачу діями відповідача шкоди, внаслідок якої позивач значною мірою був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 через адвоката Ястребову Є. Б. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою нарішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2018 року, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

27 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження від 14 квітня 2020 року № 1072/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

16 червня 2020 рокуухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права.

Суди не звернули уваги, що відповідач порушив пункт 9 договору, обчислював орендну плату без урахування індексів інфляції, які протягом дії договору становили більш ніж 120 %, що призвело до виплати позивачеві орендної плати у розмірі, меншому за розмір, на який за договором має право ОСОБА_1 .

Відповідач неодноразово допускав невиконання умов пунктів 8 та 12 договору. СФГ «Промінь» визначало орендну плату без урахування змін розміру нормативної грошової оцінки.

Відповідач не розробив проєкт землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, самостійно визначає на земельній ділянці типи і види сівозміни. Складає схеми чергування сільськогосподарських культур у сівозміні, проєктує поля сівозміни, що є порушенням спірного договору, ЗК України та Закону України «Про землеустрій».

Суди зазначили, що на підтвердження належного виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати у передбаченому договором розмірі та строки надано довідки за 2008 - 2015 роки, які містять підпис позивача. Водночас позивач заявляла вимогу про неповну виплату відповідачем орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Аргументи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу СФГ «Промінь» просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. Доводи касаційної скарги є необгрунтованими тому, що орендна плата виплачувалася вчасно та в повному обсязі.

Індекс інфляції встановлюється на кінець року, відповідно, на момент виплати основної орендної плати розмір інфляції невідомий. Позивач не зазначає ті роки, виплата орендної плати в яких була більшою, ніж передбачено договором.

Закон України «Про землеустрій» не зобов`язує господарство розробляти проєкти землеустрою, та інші проєкти. Водночас проєкт землеустрою складається у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок та на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладення договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачам) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у жовтні 2018 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення частковокасаційної скарги з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що на підставі державного акта від 15 листопада 2001 року серії РІ № 714147 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,92 га для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:00093, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

14 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Промінь» укладено договір оренди № 1230, відповідно до умов якого підприємство прийняло вказану земельну ділянку у платне користування строком на 25 років. Договір зареєстрований 22 січня 2008 року у Богодухівському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр «ДЗК» за № 30.

Відповідно до пунктів 8-10 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 31 грудня кожного року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо індекс інфляції становить більше ніж сто двадцять відсотків.

Згідно з пунктом 32 цього договору дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідач надав довідки на підтвердження виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати у передбаченому договором розмірі та строки копії відомостей про видачу орендної плати та видаткових касових ордерів за 2008-2015 роки, які містять підпис позивача.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 317,частини першої статті319 ЦК України власнику належить, зокрема, право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Договір оренди укладається у письмовій формі та набирає чинності після його державної реєстрації (частина перша статті 14, стаття 18 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон)).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом(частина друга статті 651 ЦК України).

Відповідно до пункту д) частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що в разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору оренди земельної ділянки, така обставина може бути підставою для розірвання договору.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17 (провадження 14-246цс19), від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18 (провадження14-126цс19) вказувала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Встановивши обставини справи, суди дійшли висновку про відсутність систематичної несплати орендної плати відповідачем як підстави розірвання договору оренди. Водночас суд апеляційної інстанції не спростував доводів апеляційної скарги про те, що протягом дії договору відповідач виплачував орендну плату у розмірі меншому, ніж 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі. Так, у 2008 році недоплачена сума орендної плати становила 215,71 грн, у 2012 році - 125,20 грн, у 2013 році - 125,20 грн, у 2014 році - 880,91 грн, у 2015 році - 963,09 грн.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не надав оцінки доводам про те, що відповідач здійснював нарахування орендної плати без урахування індексу інфляції, як це передбачено пунктом 9 договору, хоча такі доводи є вагомими у спорі про розірвання договору оренди землі, оскільки виплата орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено законом і договором, є підставою для його розірвання.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що виплата орендної плати за 2008-2015 роки, без перевірки її розміру з наведенням відповідного розрахунку, який відповідав би умовам договору, не може вважатися достатнім для висновку про належне виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати.

Отже, посилання суду апеляційної інстанції на те, що оскільки не маєсистематичності несплати орендної плати (два та більше випадки), то немає правових підстав для розірвання оспорюваного договору оренди, є передчасним.

Верховний Суд виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки», (Beles and others v. the Czech Republic), рішення від 12 листопада 2002 року).

З огляду на викладене Верховний Суд суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводи апеляційної скарги, не з`ясував повно, всебічно та об`єктивно фактичні обставини, що мають значення для її правильного вирішення, тому судове рішення не грунтується на засадах верховенства права, не є законним і обгрунтованим (стаття 263 ЦПК України).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково, скасування рішення суду апеляційної інстанції та передання справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справа передається на новий розгляд, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Ятребову Є. Б., задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко