У Х В А Л А

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 279/3192/19

провадження № 61-9209 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 рокув справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру та визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , вселивши її в дану квартиру, зобов`язати відповідача надати їй ключі від квартири та не чинити перешкод в користуванні вказаною квартирою, встановити порядок користування квартирою - виділити їй в користування жилу кімнату площею 11.6 кв.м., а відповідачу виділити жилу кімнату площею 19.2 кв.м.; підсобні приміщення: кухню, ванну, туалет, коридор, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 ключі від квартири АДРЕСА_1 та не чинити їй перешкоди в користуванні вказаною квартирою. В решті позову відмовлено.

17 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не наводить підстав, і при оцінці доводів касаційної скарги не встановлено, що рішення касаційного суду ухвалене за наслідками розгляду його скарги буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, саме у застосуванні у подібних справах (правовідносинах) конкретних норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 4 частиною четвертою статті 393, частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 рокуповернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сімоненко В. М.