ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1311/20 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв В. Г.
Провадження № 22-ц/818/4161/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: стягнення боргу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцина В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, постановлену у складі головуючого судді Пашнєва В.Г., по цивільній справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року було відкрито провадження у справі.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України цей спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року клопотання про закриття провадження у справі було залишено без задоволення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року про відкриття провадження у справі та ухвалою цього ж суду від 29.05.2020 року про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, 01 липня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У скарзі ОСОБА_1 просить скасувати згадані рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року та ухвали цього ж суду від 25 березня 2020 року, від 29 травня 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 липня 2020 року справу витребувано з суду першої інстанції.

Матеріали цивільної справи надійшли 15 липня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, не вбачаю підстав для розгляду апеляційної скарги в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року про залишення без задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 352ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише за вичерпним переліком, передбаченим ч. 1 статті 353 ЦПК України, у якому відсутня згадана ухвала про залишення без задоволення клопотання про закриття провадження у справі, і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі. Ухвала суду про відмову у закритті провадження до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, не входить, а отже оскарженню не підлягає.

Такі висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 та Верховного Суду у постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 441/2217/18, застосування яких є обов`язковим у даному випадку.

Згідно ч. 2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

З урахуванням того, що перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, які містяться у ст.353 ЦПК України є вичерпним, то у даному випадку необхідно застосувати правила п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України, згідно з якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті б Конвенції якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що тлумачення права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції має відбуватися з урахуванням можливості чи неможливості поновити свої права особою, яка подала апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 29 травня 2020 року не перешкоджає подальшому провадженню (не є остаточним рішенням), a тому відсутні підстави для розгляду апеляційної скарги в частині її скасування. Апелянт має процесуальну можливість поновити свої права в інший спосіб - шляхом заперечення проти цієї ухвали в апеляційній скарзі на остаточне рішення суду.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 лютого 2019 року, справа № 755/18427/17, провадження № 61-47348св18, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає до застосуванню.

Тому колегія суддів з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року не оформлена у окремому документі, апеляційні вимоги про її скасування викладені у скарзі на рішення суду першої інстанції по суті спору, - скаргу на згадану ухвалу від 29 травня 2020 року слід вважати повернутою, у подальшому слід розглядати її як заперечення проти цієї ухвали.

Керуючись ч. 2. ст. 353, п.4 ч. 5 ст. 357, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року вважати повернутою апелянту, у подальшому розглядати її як заперечення проти цієї ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.