У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 Справа №607/11206/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

08 липня 2020 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, до подачі позову, шляхом заборони АТ «Державний ощадний банк України» або будь-якій посадовій особі цього органу, приватному чи державному нотаріусу, державному реєстратору, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки загальною площею 800 кв.м., з кадастровим номером :02:001:2558, що знаходиться за адресою: м.Тернопільська область, Тернопільський район, с.Байківці, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що він має намір звернутись із позовом про скасування свідоцтва про права власності АТ «Державний ощадний банк України» на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,08 га з кадастровим номером :02:001:2558, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д.. Зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду по справі № 607/4319/14-ц від 02 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по тілу кредиту за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 10 квітня 2006 року в розмірі 24 000,00 євро, що еквівалентно 331200,00 грн., а також 3312,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при звернення із позовом в суд. В Тернопільському районному відділі ДВС перебувало виконавче провадження №47084041, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом на примусове виконання зазначеного судового рішення. В рамках примусового виконання даного рішення, державним виконавцем було проведено опис та арешт земельної ділянки площею 0,08 га, з кадастровим номером :02:001:2558, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Байківці. В подальшому, зазначену земельну ділянку було виставлено на реалізацію. 03.10.2019 року представник позивача звернувся до ДВС із заявою про те, що борг який був встановлений у судовому рішенні сплачено у повному обсязі. Незважаючи на наведене, 08.10.2019 року торги з продажу зазначеної земельної ділянки було проведено. 11.01.2019 року, позивачем було отримано відповідь з ДВС, відповідно до якої виконавче провадження не може бути закінчено, оскільки існує борг. 11.12.2019 року філією Тернопільске обласне управління АТ «Ощадбанк» отримано пропозицію Тернопільського районного відділу ДВС за №39846 від 02.11.2019 року про залишення нереалізованого майна земельної ділянки за стягувачем. На підставі письмової згоди стягувача від 24.12.2019 року, 26.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Таким чином, АТ «Державний ощадний банк України» передано у власність земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,08 га, що належала ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЛ №928299. Право власності на земельну ділянку за АТ «Державний ощадний банк України» 24.01.2020 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 35181860. Разом із тим, на момент реєстрації права власності за АТ «Державний ощадний банк України» на спірну земельну ділянку було накледно арешти згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 02.06.2014 року у справі №607/4319/14 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, а також згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року у справі №607/29850/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Вважає, що право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_1 проведено під час існування заборон на підставі зазначених ухвал суду. Вказав, що позивач має намір звернутись до суду із позовом про скасування свідоцтва від 24.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №169, про право власності на зазначену земельну ділянку за АТ «Державний ощадний банк України». Зазначив, що єдиним способом захисту від дій банку є судова заборона на вчинення ним будь-яких дій з спірним майном, до вирішення спору про скасування спірного свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку. Щодо пропозицій зустірчного забезпечення заявник вказав, що зустрічне забезпечення є правом ,а не обов`язком суду та носить диспозитивний характер.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимогст.153 ч.1 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову прийшов до наступних висновків.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду по справі № 607/4319/14-ц від 02 червня 2014 року 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по тілу кредиту за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 10 квітня 2006 року в розмірі 24 000,00 євро, що еквівалентно 331200,00 грн., а також 3312,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при звернення із позовом в суд. В Тернопільському районному відділі ДВС було відкрито виконавче провадження №47084041, на підставі виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом на примусове виконання зазначеного судового рішення. В рамках примусового виконання рішення державним виконавцем було проведено опис та арешт земельної ділянки площею 0,08 га, з кадастровим номером :02:001:2558, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Байківці, яка належала боржнику ОСОБА_1 , яку було виставлено на реалізацію.

Як вбачається із копії свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу 24.01.2020 року ОСОБА_4 Г.Д., відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС, посвідчено, що АТ «Державний ощадник банк» належить на праві власності на майно, що складається з земельної ділянки площею 0,0800 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: с.Байківці Тернопільського району Тернорпільської області, кадастровий номер :02:001:2558, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач АТ «Державний ощадний банк України» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №928299, виданого 22 грудня 2010 року.

Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.07.2020 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:2558 площею 0,08 га, яка розташовано в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області зарежстровано за АТ «Державний ощадний банк України» 24.01.2020 року.

Зазначені обставимни підтверджено даними зазначеними у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197613398 від 24.01.2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2014 року у справі №607/4319/14 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006 року, накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:2558, площею 0,08 га, яка розташована у с.Байківці Тернопільського району та яка належала ОСОБА_1 .

В подальшому, зазначену ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 02.06.2014 року, як захід забезпечення позову у вказаній цивільній справі скасовано ухвалою Тернопільськгого міськрайонного суду від 04.03.2020 року, у зв`язку із тим, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2014 року набрало законної сили, з моменту його ухвалення пройшов тривалий час, а позивачу АТ «Державний ощадний банк України» у рамках виконавчого провадження в рахунок погашення боргу боржника ОСОБА_1 за вказаним судовим рішенням передано у власність зазначену земельну ділянку.

Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2019 року, задовлено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову та заборонено ОСОБА_1 відчужувати належну їй на праві ласності зазначену земельну ділянку.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.06.2020 року задоволено ареляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» та скасовано зазначену ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року, постановлено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Заявник у поданій заяві про забезпечення позову зазначив, що має намір звернутись до суду із позовом про скасування свідоцтва від 24.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №169, про право власності на зазначену земельну ділянку за АТ «Державний ощадний банк України», а тому на його думку єдиним способом захисту від свавільних дій банку є судова заборона на вчинення ним будь-яких дій з спірним майном, до вирішення спору про скасування спірного свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку.

Суд, розглянувши подану заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , наведених у ній мотивів обгрунтованості та доцільності вжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, реальну загрозу невиконання в подальшому можливого судового рішення, ухваленого за результатами розгляду позову із яким має намір звернутись заявник, вважає, що дана заява, не підлягає до задоволення. Так, заявником не надано доказів, які б підтверджували про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі. При цьому, суд не приймає до уваги доводи заявника щодо того, що майно дії з яким просить заоборонити вчиняти заявник, може бути відчужене АТ «Державний ощадний банк України», відтак, зробити неможливим виконаннаня у майбутньому судового рішення, оскільки доказів такої загрози заявником суду не надано. Також, як вбачається із матеріалів справи, заява представника позивача не містить належного обґрунтування причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов. Також, на думку суду, заявником не доведено у поданій заяві та не підтверджено належними і допустими доказами обставини, які б вказували на очевидну небезпеку завдання шкоди його правам, свободам та інтересам та які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист його прав, свобод чи інтересів в подальшому.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданої ним 08 липня 2020 року, до подачі позовної заяви, відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10 липня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан