Провадження № 2/185/1465/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянув у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) від 30 березня 2019 року, яке видане на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , його дружині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-656, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 (одна шоста) частку квартири АДРЕСА_1 ; внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку), виданого 30 березня 2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-656, стосовно розміру частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у квартирі АДРЕСА_1 , змінивши розмір зазначеної частки з 1/3 (одна третя) на 1/6 (одна шоста); визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/6 (одна шоста) частку квартири АДРЕСА_1 ; визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , становила АДРЕСА_4 2 (одна друга); визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 3/8 (три восьмих) частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 3/8 (три восьмих) частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за життя залишив заповіт, відповідно до якого усе своє майно, а також майнові права заповів позивачу, яка є його донькою. Інших спадкоємців у померлого немає. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 , 1 АДРЕСА_5 2 частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 та 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування будинки, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 23.11.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , тобто на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 . Іншу 1/3 частку вказаної квартири, тобто 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 , отримала дружина померлого ОСОБА_4 , якій 30.03.2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку). При цьому, позивачем було встановлено допущення нотаріусом помилки у визначенні обов`язкової частки спадкового майна ОСОБА_3 , на яку має право його дружина ОСОБА_4 , а саме: Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області Калініній Н.І. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) на 1/3 частку (замість 1/6 частки) квартири АДРЕСА_1 , тобто на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 (замість 1/4 частки). Як наслідок, позивачу, ОСОБА_1 , Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку (замість 1/2 частки) квартири АДРЕСА_1 , тобто на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 (замість 3/4 часток). 07.12.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у внесенні виправлень до Свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) від 30.03.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-656, і Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2019 року, реєстрованого в реєстрі за номером № 1-2562. При цьому, нотаріус визнала факт допущення помилок під час вчинення вищевказаних нотаріальних дій, однак зазначила про неможливість внесення виправлень до свідоцтв про право на спадщину у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Належним відповідачем у цій справі є спадкоємиця померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до якої перейшли права ОСОБА_4 на спірні квартиру, будинок і земельну ділянку.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Патокін М.Б. позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви.

Представник відповідача адвокат Ткач Т.В. у судовому засіданні позов визнала частково. Згідно відзиву на позов від 25 березня 2020 року просила: визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 березня 2019 року, яке видане на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , його дружині ОСОБА_4 , Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-656, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 , право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; відмовити у задоволенні позовної заяви про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/8 частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 ; відмовити у задоволенні позовної заяви про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/8 частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування будинки, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Відзив на позов обґрунтовано тим, що відповідач фактично проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та доглядала за ними. Ніякої допомоги від позивача, її батько ОСОБА_3 та його дружина, ОСОБА_4 , ніколи не отримували, позивач жодного разу за час хвороби батька та матері за адресою їх проживання не з`являлася. Житловий будинок по АДРЕСА_2 на земельній ділянці, площею 0,0927га. Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 , підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 170601 від 27.11.2009 року, який видано на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради № 875-45/V від 17.02.2009 року. Списку співвласників до державного акту не надається, а чоловік тітки, ОСОБА_3 , не оскаржував належність цієї земельної ділянки своїй дружині, ОСОБА_4 . Стосовно житлового будинку та земельної ділянки, то встановлення частки померлого у спільній частковій сумісній власності подружжя, можливо за згодою другого подружжя, а такої заяви тітка відповідача ОСОБА_4 , не надавала.

У відповіді на відзив від 03 квітня 2020 року представник позивача адвокат Патокін М.Б. зазначив, що у відзиві на позов відповідач фактично заявила позовні вимоги до позивача, що суперечить ст. 178 ЦПК України. Відповідач просить визнати право власності за померлою тіткою ОСОБА_4 , що вказує на абсолютну незаконність таких вимог.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05.06.2018 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого міським бюро ЗАГС м. Павлоград Дніпропетровської області 18.11.1966 року та копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 , виданим міським відділом ЗАГС м. Павлоград Дніпропетровської області 22.07.1989 року позивач є донькою померлого ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від 09 жовтня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Семенякою А.А. і зареєстрований в реєстрі за номером № 475. Відповідно до вказаного заповіту, ОСОБА_3 , усе своє майно, а також майнові права заповідав своїй дочці - ОСОБА_1 .

23.11.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за номером № 1-2562, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , тобто на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 .

Також, 30.03.2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області дружині померлого - ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку), зареєстроване у реєстрі за номером № 1-656, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

В порушення вимог вищевказаної статті, Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області Калініній Н. ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) на 1/3 частку (замість 1/6 частки) квартири АДРЕСА_1 , тобто на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 (замість 1/4 частки).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2019 року, державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовила представнику позивача у вчиненні нотаріальної дії, а саме внесенні виправлень в свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом, які було видано Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою на частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 і на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.29). Також, 23.11.2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на належні позивачу частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 і земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , по причині відсутності письмової заяви ОСОБА_4 щодо згоди на визнання частки померлого у спільній сумісній власності подружжя. Крім того, позивачем не надано правовстановлюючих документів на вказані будинок і земельну ділянку (а.с.33).

Згідно ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з положеннями статей 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 182. ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав. їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), видачі дубліката документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно, за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Отже, крім вирішення питання про визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) від 30.03.2019 року, виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-656, суд важає за необхідне внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку), виданого 30.03.2019 року і зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-656, щодо розміру частки ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 , змінивши розмір зазначеної частки з 1/3 на 1/6.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану номер № 4 від 19.11.2019 року.

Рішенням Павлоградської міської ради № 875-45/У від 17.02.2009 року ОСОБА_4 була передана у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі вищевказаного рішення на ім`я ОСОБА_4 27.11.2009 року було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку ЯЕ № 170601, що підтверджується Довідкою відділу у місті Павлограді міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.181-1146/121-19 від 29.11.2019 року.

Документально право власності на нього було оформлене 15.02.2011 року, про що свідчить Свідоцтво про право власності САВ НОМЕР_7 , видане виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 186998642 від 31.10.2019 року.

У відповідності з приписами статті 60 СК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні правові норми встановлені ч.1 і ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до яких спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Земельна ділянка кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, була отримана ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_2 був збудований за час шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Отже, зазначені індивідуальний (садибний) житловий будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 27.02.2019 року у справі № 755/4757/16-ц, згідно положень статті 68 СК України припинення шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 177, частиною 1 статті 178, статтею 190 ЦК України, встановлено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

У відповідності з висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 16.03.2016 року у справі № 6-290цс16, майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Заповіту від 09.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Семенякою А.А. і зареєстрованим в реєстрі за номером № 475, ОСОБА_3 усе своє майно, а також майнові права заповідав позивачу. Отже, з урахуванням положень статей 1216, 1218, а також частини 5 статті 1268 ЦК України, з 03 червня 2018 року до позивача перейшло право ОСОБА_3 на частку в індивідуальному (садибному) житловому будинку АДРЕСА_2 та земельній ділянці кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, Постановою державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 23.11.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 і земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206 у зв`язку з відсутністю згоди ОСОБА_4 на встановлення частки померлого ОСОБА_3 у вказаному будинку та земельній ділянці, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів па вищезазначені будинок і земельну ділянку.

У відповідності зі статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності у порядку статті 392 ЦК України, може бути поданий спадкоємцем, оскільки згідно абзацу 1 пункту 3.1., абзацу 17 пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати або пошкодження документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 1 і ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки дружини та чоловіка у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними. Майно, яке є спільною сумісною власністю, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.20Л 4 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У відповідності з положеннями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.4. Листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що є у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із статті 368 ЦК України спільною власністю є майно, набуте подружжям за час шлюбу. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Враховуючи вищезазначені правові норми та роз`яснення суду касаційної інстанції частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності подружжя на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_4 має право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 , до складу якої входить право на 1/2 частку будинку та 1/2 частку земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 .

Якщо б спадкування належних ОСОБА_3 1/2 частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 , а також 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206 відбувалося за законом, то, згідно статті 1261 ЦК України, спадкоємцями ОСОБА_3 були б позивач і ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі якщо б спадкування належних ОСОБА_3 1/2 часток вказаних будинку і земельної ділянки відбувалося за законом, то і позивач, і ОСОБА_4 , кожна отримали б у спадщину по 1/4 частці будинку АДРЕСА_2 та по 1/4 частці земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206 (1/2 : 2 = 1/4).

Оскільки, у разі спадкування за законом ОСОБА_4 належали б 1/4 частка будинку АДРЕСА_2 , а також 1/4 частка земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, то у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України її обов`язкова частка у заповіданих позивачу 1/2 частці будинку і 1/2 частці земельної ділянки дорівнює 1/8 частці будинку АДРЕСА_2 та 1/4 частці земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206 (1/4 : 2 = 1/8). За таких умов позивачу залишається 3/8 частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 та 3/8 частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача є законними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача, включаючи витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 березня 2019 року, яке видане на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , його дружині ОСОБА_4 , Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстроване в реєстрі за номером № 1-656, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 .

Внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 березня 2019 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-656, стосовно розміру частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у квартирі АДРЕСА_1 , змінивши розмір зазначеної частки з 1/3 (одна третя) на 1/6 (одна шоста).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/6 (одна шоста) частку квартири АДРЕСА_1 .

Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , становила АДРЕСА_4 2 (одна друга).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 3/8 (три восьмих) частки індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 3/8 (три восьмих) частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0206, площею 0,0927 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11827,50 грн (одинадцять тисяч вісімсот двадцять сім грн 50 копійок), у тому числі: судовий збір - 5827,50 грн, витрати на професійну правничу допомогу -6000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 06 липня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місце проживання: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 114.

Суддя М. М. Перекопський