ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1137/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації,

розглянув в підготовчому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , відповідачі) про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований такими обставинами. ОСОБА_1 відповідно до умов кредитного договору № ML-002/159/2008 від 26.08.2008 та договору іпотеки № PML-002/159/2008 від 26.08.2008задовольнив свої кредиторські вимоги до боржника ОСОБА_6 за рахунок предмета іпотеки, а саме: 18.09.2017 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 . У належній позивачу квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані особи мали право користуватися квартирою лише за наявності права власності на неї у особи, членами сім`ї якої вони є. Отже ураховуючи, що право власності ОСОБА_6 на спірну квартиру припинилося, члени його сім`ї втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою від 02.07.2019 суд відкрив провадження у справі та призначивсправу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 02.12.2019.

02.12.2019 за клопотанням відповідача ОСОБА_2 суд відклав підготовче засідання на 23.03.2020.

У підготовче засідання 23.03.2020 учасники справи не з`явилися.

Від позивача електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , діючи у власних інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , подала заяву про визнання позову. Вказуючи, що між сторонами існує декілька судових спорів, зокрема спір (справа № 753/4370/18) щодо законності набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру. У даній справі сторони дійшли консенсусу і уклали мирову угоду, згідно якої відповідачі відмовились від претензій на спірну квартиру в обмін на грошову компенсацію. Дана мирова угода затверджена судом. Отже ураховуючи відсутність спору щодо законності права власності та користування позивачем спірною квартирою та владнання відносин між ними, відповідачі визнають позовні вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи, що відповідачі визнали позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення цивільного законодавства.

Так, за приписом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.

За приписом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Отже зважаючи на те, що відповідачі безумовно визнали позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 200, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне судове рішення складене 23.03.2020