Справа № 510/552/20
Провадження № 2/510/726/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 , діюча від імені та в інтересах позивачки, позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу розглянути без їхньої участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: ухала Ренійського районного суду Одеської області від 28.05.2019р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2018р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 13.12.2018 р.; копія рішення Ренійської міської ради від 16.02.1994р. про передачу безоплатно ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 22.06.1978р. про зміну ідеальних часток та визнання права власності на домобудівлю; рішення виконкому Ренійської міської ради від 18.04.1978р. №102 про надання дозволу на прийняття до експлуатації жилої добудови; копія свідоцтва про право власності на будівлю від 07.07.1978р., оформленого на ім`я ОСОБА_6 (2/3 частини); копія акту про закінчення будівництва та введення до експлуатації від 10.04.1978р.; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.07.2008р. 1/3 частину житлового будинку за ОСОБА_7 ; копія витягу з Державного реєстру правочинів від 21.04.2008р.; копія договору дарування частини житлового будинку від 21.04.2008р.; копія заяви ОСОБА_1 від 15.09.2018р. про прийняття спадщини після смерті батька; копія рекомендованого повідомлення; копія домової книги із відомостями про прописку ОСОБА_2 та відповідачки; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 із ОСОБА_10 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі у справі являються дітьми (донькою та сином) ОСОБА_5 (нині померлого) та ОСОБА_3 - відповідачки у справі.

За життя ОСОБА_5 належало наступне майно: на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 07.07.1978р. 2/3 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 ; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.1982р. №3446, прийняте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 , - 1/3 частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 були : дружина ОСОБА_3 та діти донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса із заявою (від 15.09.2018р.) про прийняття спадщини звернулася тільки ОСОБА_1 . Інший спадкоємець ОСОБА_2 за прийняттям спадщини до нотаріуса із заявою не звертався, однак, він прийняв її фактично, оскільки протягом життя та на момент смерті батька він мешкав разом із ним, доглядав його, брав участь у витратах на поховання, від спадщини не відмовився.

Відповідачка ОСОБА_3 (матір позивачів) за прийняттям спадщини після смерті чоловіка не зверталася, фактично її не прийняла, не заперечує щодо визнання за дітьми права на спадкове майно після смерті чоловіка.

При зверненні позивачки ОСОБА_1 до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, про що 27.11.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Крім того, у постанові нотаріуса причиною неможливості оформлення спадщини було вказано неможливість встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Позивач ОСОБА_2 також немає правовстановлюючих документів на нерухомість, у зв`язку із чим також не має можливості оформити своє спадкове право.

Таким чином, необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 за життя не оформив належним чином своє право власності на нерухомість, не зареєстрував її у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, у документах, необхідних для оформлення спадщини ОСОБА_1 , містяться різночитання щодо її дошлюбного прізвища, яке не співпадає із прізвищем її батьків, вказаних у свідоцтві про народження.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті батька це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину: в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України ОСОБА_1 , в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_2 , - що залишилася після померлого ОСОБА_5 , і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її не прийняла та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за законом.

Встановлення юридичного факту - факту родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_12 прізвище « ОСОБА_13 », прізвище за свідоцтвом про народження « ОСОБА_9 являється донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знайшло своє відображення в ухвалі Ренійського районного суду Одеської області від 28.05.2019р. Отже, наявність спорідненості першого ступеню позивачки ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , як між донькою та батьком, - встановлена і сумнівів у суду не викликає. Крім того цією ж ухвалою суду було визнано договір дарування частини житлового будинку від 21.04.2008 року, реєстр №3449, згідно якого ОСОБА_5 передав 1/3 частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_14 ,- недійсним та скасовано державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно. Отже, спірний спадковий будинок цілком належав його власнику - ОСОБА_5 і входить в обсяг спадкового майна після його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 (батька) позивачка ОСОБА_1 своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач ОСОБА_2 - прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто фактично. Як зазначили позивачі, після смерті батька у них були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачі також не мають можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину юридично (позивачка подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини) та фактично (позивач на час смерті батька мешкав разом із ним, доглядав його). Позивачі спільно управляють та володіють спадковим майном (зберігають копії правовстановлюючих та технічних документів на нерухомість, організували догляд за будинком, розпорядилися щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачі прийняли спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України (позивачка) та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України (позивач), не заявили про відмову від спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб`єктами набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст.1269 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (КФО-ПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (КФО-ПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом право спільної сумісної власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (який складається в цілому з: житлового будинку літ. А. загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., допоміжною площею 27,6 кв.м.; прибудови літ. А1; тамбуру літ. а; сараю літ. В; вбиральні літ. Є; огорожі № 1, 2, 3, 5, 6; споруди № 4),

що належав ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник