Провадження № 2-з/127/38/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме:

1.Ѕ частку житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-3057, виданого 09.11.2012 року Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою (індексний номер 5046559 від 16.08.2013 року);

2.житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №605, виданого 20.03.2019 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Наталею Олексіївною (індексний номер 46046339 від 20.03.2019 року);

3.земельну ділянку кадастровий номер :33:017:0003, площею 0,0453 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу №609 виданого 20.03.2019 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Наталею Олексіївною (індексний номер 46047718 від 20.03.2019 року).

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ), на підставі договору купівлі-продажу р.№1708 від 27.05.1964 року, посвідченого Другою Вінницькою міською державною нотаріальною конторою, була ОСОБА_3 (бабуся заявника), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 право власності за законом на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ), перейшло на її сина ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадщину після його смерті, а саме житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ) прийняли його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом подання заяв про прийняття спадщини за законом до Другої вінницької державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк.

11.04.2013 року заявник надав довіреність ОСОБА_2 із повноваженнями, зокрема оформити спадкові права на майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (дев`яносто); приватизації на ім`я позивача земельної ділянки (в цілому або у часткову власність), призначеної для обслуговування вказаного житлового будинку, та оформленням у встановленому чинним законодавством порядку права власності позивача на цю ділянку; продажу успадкованого позивачем майна та приватизованої земельної ділянки (її частки).

09.11.2012 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину р.№2-3057 на Ѕ частку житлового будинку, господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

18.04.2013 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом р.№2-535 на Ѕ частку житлового будинку, господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 .

З часу надання заявником доручення брату, усі документи на житловий будинок (свідоцтва про право на спадщину, технічний паспорт на будинок, домова книга, тощо) знаходились та досі знаходяться у відповідача. Сторони постійно проживали спільно у одному будинку, лише в різних частинах, постійно бачились.

Нещодавно до позивача звернулась сусідка та повідомила, що знайшла на сайті «DOM.RIA» оголошення про продаж Ѕ частини його будинку. Однак, заявник оголошення такого не розміщував, зателефонував до брата, проте останній не відповідав на дзвінки.

11.07.2020 року, шляхом пошуку інформації на сайті «DOM.RIA» виявлено оголошення про «продаж частини будинку в Вінниці, вулиця АДРЕСА_1 », а на фото позивач упізнав свій будинок (половина будинку у якому живуть та користуються відповідачі).

Після звернення за правовою допомогою та з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... №215991434 від 13.07.2020 року встановлено, що Ѕ частка житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №2224, виданого 05.09.2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д., та на підставі цього договору купівлі-продажу було припинено право власності на Ѕ частку спірного майна у позивача.

Однак, про укладення даного договору купівлі-продажу Ѕ частки спірного житлового будинку на користь дружини брата, позивачу не було відомо, та про те, що вона з 2013 року є власником нерухомості, оскільки сам позивач такого відчуження не здійснював, а брат про відчуження Ѕ житлового будинку не повідомляв, грошей за продаж не передавав.

Вищезгаданий договір купівлі - продажу був укладений між ОСОБА_5 та придбала Ѕ частку житлового будинку за 111 000 (сто одинадцять тисяч) гривень, та передала грошові кошти ОСОБА_2 , який був представником продавця - ОСОБА_1 згідно довіреності від 11.04.2013 року, після отримання коштів представник продавця (довірителя) повинен був передати належні продавцю (довірителю) грошові кошти, але цього не було зроблено і до сьогоднішнього дня.

Також нещодавно стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюбний договір згідно якого домовились про непоширення положень статті 60 Сімейного кодексу України на Ѕ частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 , за допомогою якого відповідач і зміг укласти договір купівлі продажу майна позивача на свою дружину і в своїх інтересах без відома позивача.

Протягом останніх років стосунки із відповідачем значно погіршились, брат перестав відповідати на телефонні дзвінки та абсолютно перестав контактувати із заявником.

Як вбачається із п. 2.1, п 2.2 договору купівлі-продажу від 05.09.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 111 000 (сто одинадцять тисяч гривень) як повірений, в інтересах ОСОБА_1 .

Однак дані кошти довірителю не передав.

За наведеного, з урахуванням статті 625 ЦК України, заявник має намір звернутись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 417 978 грн., з яких: 111 000 грн. - сума безпідставно набутих коштів, 187 290 грн. 30 коп. - інфляційне збільшення боргу, 119 688 грн. 40 коп. - проценти за користування чужими коштами.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про наявність підстав для часткового забезпечення позову до його пред`явлення, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов. Заходи забезпечення позову відповідають вимогам, які заявник бажає в майбутньому пред`явити, безпосередньо зв`язані із предметом спору.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний кодекс України враховує принцип рівноправ`я сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі, відповідачів.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Однак, відповідність забезпечувальних заходів заявленій вимозі полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких він клопоче перед судом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, про які клопоче заявник, є співмірними вимогам із якими він має намір звернутися до суду, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Водночас судом враховано, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином суд вважає, що невжиття заходу забезпечення позову, про який клопоче заявник, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вже зазначалось, ціна позову, з яким заявник має намір звернутись до суду становить 417 978 грн. 70 коп.

Як вбачається із матеріалів заяви, що вартість Ѕ частки житлового будинку, господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13 липня 2020 року становить 150 000 грн. (висновок про вартість від 13 липня 2020 року, № 20, здійснений ТОВ «Подільський експертний центр»).

Відомості щодо вартості іншого нерухомого майна, на яке заявник просить суд накласти арешт, в матеріалах справи відсутні. За відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості перевірити співмірність ціни позову та вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він має намір звернутися до суду.

На час вирішення питання про забезпечення позову судом не встановлено обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На виконання вимог ч. 2 ст. 157 ЦПК України, оскільки суд не може ідентифікувати осіб, яких стосується виконання заходів забезпечення позову, зважаючи на розширене коло таких суб`єктів, суд вважає за необхідне доручити виконання даного судового рішення ДВС.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частку житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-3057, виданого 09.11.2012 року Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою (індексний номер 5046559 від 16.08.2013 року).

В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Виконання ухвали доручити Староміському відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15-А) та негайно направити для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , рік народження, РНОКПП, номер і серія паспорта невідомі; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк