КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2149/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3848/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Базика Олексія Павловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року у складі судді Кравченка М.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з позовом про визнання недійсним договору.

Вимоги обґрунтовані тим, що являвся власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору дарування квартири від 27.03.2012 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І.

Вказував, що 26.12.2016 року позивачу стало відомо з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про те, що на підставі договору купівлі-продажу № 942 від 09.09.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В. новим власником спірної квартири являється ОСОБА_6 .

Зазначав, що з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомо, що 19.06.2017 року власником спірної квартири став ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Так, позивачем було подано позовну заяву до Обухівського районного суду Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та повернення майна із чужого незаконного володіння.

Крім того, зі спадкової справи наданої на запит суду стало відомо про те, що ОСОБА_6 стала власницею спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2015 року, з якого вбачається, що продавцем являвся ОСОБА_7 , який був власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 07.11.2014 року за №5163.

Також вказував, що з витребуваного у приватного нотаріуса Головкіної Я. В. оригіналу спірного договору купівлі-продажу щодо спірної квартири, що належала позивачу, вбачається, що 07.11.2014 року від імені позивача за довіреністю виданої на ім`я ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, у зв`язку з цим позивач не знав та не міг знати про те, що його квартира незаконно вибула з його володіння в незаконний спосіб, на підставі вищевказаних правочинів.

Враховуючи зазначене, просив визнання недійсним довіреності від 20.03.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Обухівської міського нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2014 року посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторію, зареєстрований в реєстрі за №5163, а також понесені позивачем при подачі позову до суду судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_8 , посилаючись на недотримання судом норм матеріального та процесуального права та не відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підставою відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 є те, що позивач особисто приймав участь у підписанні оспорюваної довіреності та особисто розписувався у реєстрах нотаріальних дій, тому його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, щодо підтвердження даних обставин.

Крім того, суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, що на момент ймовірного підписання довіреності, паспорт власника квартири ОСОБА_1 , не був дійсний, оскільки при досягненні ним 25-ти річного віку не була вклеєна нова фотокартка, таким чином позивач не мав цивільної дієздатності на вчинення нотаріальної дії.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2 , який просив відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку.

Як убачається з матеріалів справи, що 27 березня 2012 року укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І., зареєстрованого в реєстрі за №669, з якого вбачається, що ОСОБА_5 передає у власність безоплатно та без ніяких умов (дарує) ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Встановлено, що з наданої позивачем копії спірної довіреності від 20 березня 2014 року посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №987 видно, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 управляти та розпоряджатись належною йому квартирою, за адресою АДРЕСА_2 ; укладати всі дозволені законом правочини: продавати за ціну та на умовах на його власний розсуд (здавати в оренду, обмінювати, передавати в іпотеку, здійснювати розрахунки по укладених договорах, укладати попередні договори, договори про розірвання, припинення та зміну умов договору і угод), оформити та зареєструвати право власності на вказану квартиру, з правом отримання технічної документації, отримання Свідоцтва про право власності на це майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; збирати всі документи, необхідні для укладення правочинів (а.с. 14).

07 листопада 2014 року між ОСОБА_1 від імені якого діє на підставі довіреності від 20 березня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири за адресою АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №5163 (а.с. 15).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №77043857 ОСОБА_6 є власником спірної квартири відповідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В. (а.с. 8).

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №93876283 ОСОБА_3 є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 червня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Клименко О.П. (а.с. 10).

Станом на час розгляду справи ОСОБА_4 являється власником спірної квартири, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В.Ю. (а.с. 12-13).

Згідно висновку судового експерта № 17-3/1172 від 03 жовтня 2019 року, складеного старшим судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень, відділу почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського НДЕКЦ МВС України Івашиною О.О. за результатами проведеної на підставі ухвали суду судової почеркознавчої експертизи, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в довіреностях, виданих 20 березня 2014 року посвідчених приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за реєстровим №987, виконано ОСОБА_1 .. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в журналі реєстрації вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення довіреності, виданої 20 березня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за реєстровим №987, виконано ОСОБА_1 Запитання: «Особою якої статі виконано вказані вище підписи і рукописний текст?», не вирішувалось у зв`язку з відсутністю науково - обґрунтованої методики установлення статі виконавця. Запитання: «До якої вікової групи належить виконавець вказаних вище підписів та рукописного тексту?», не вирішувалось, у зв`язку з відсутністю науково - обґрунтованої методики установлення віку виконавця. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в довіреностях, виданих 20 березня 2014 року за реєстровим №987 та в журналі реєстрації вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення довіреності, виданої 20 березня 2014 року за реєстровим №987, ймовірніше за все, виконані під впливом на процес письма «збиваючих» факторів, наприклад: природного (незручна поза при письмі, тощо), або штучного характеру (прагнення особи навмисно змінити свій почерк, тощо) (а.с. 54-60).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що підстави, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими, вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до частин 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої, другої, третьої та шостої статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається зі змісту вимог, позивач звернувся за захистом свого права на нерухоме майно, посилаючись на відсутність його волевиявлення на відчуження належного йому на праві власності житлового будинку.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, згідно вимог ст. 657 ЦК України, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач особисто приймав участь у підписанні оспорюваної довіреності та особисто розписувався у реєстрах нотаріальних дій, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Висновок проведеної по справі судової почеркознавчої експертизи, яким підтверджено вчинення оспорюваних дій саме стороною правочину, скаржником не спростовані, інші належні та допустимі докази чи інший, протилежний висновок експертизи на підтвердження своїх доводів, позивачем до справи не долучено.

Не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність й твердження апеляційної скарги про те, що на момент підписання довіреності паспорт власника квартири ОСОБА_1 , не був дійсний, оскільки при досягненні ним 25-ти річного віку не була вклеєна нова фотокартка, в зв`язку з чим позивач не мав цивільної дієздатності на вчинення нотаріальної дії.

Зазначені доводи не вказують на наявність обставин, передбачених ст.203 ЦК України та не підтверджують відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на досягнення мети укладення угоди.

З урахуванням наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані обставини свідчать про дійсність оспорюваної довіреності, оскільки вона підписана Безсоновим Я.О., тобто була наявна його воля щодо надання ОСОБА_2 повноважень на відчуження належного йому нерухомого майна.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Базика Олексія Павловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: