Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2267/19
Провадження №2/433/205/20
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кіян А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про зняття арешту з майна,
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, у якому просить зняти арешт на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови ВДВС серія аа НОМЕР_1 065646 від 15.09.2004, видана Жовтневим ВДВС, номер запису про обтяження: 4361656 від 11.10.2004.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу, ОСОБА_1 , на праві приватної власності, належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У вересні 2019 року, позивачка мала намір продати вказану квартиру, проте, під час переоформлення документів було виявлено, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження у вигляді арешту на вказану квартиру. 18.11.2019 на адресу відповідача було направлено адвокатський запит стосовно того, чи наявні на виконанні в Луганському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Луганській області відкриті виконавчі провадження відносно позивача. Однак, згідно з отриманою відповіддю, такі виконавчі провадження відсутні. Відомості про наявність обтяжень до Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстратором П`ятої луганської державної нотаріальної контори Луганського міського округу. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказана юридична особа припинена. 18.11.2019 на адресу Луганського обласного державного нотаріального архіву було направлено адвокатський запит стосовно того, чи перебуває на зберіганні реєстраційна справа відносно позивача про накладення арешту на квартиру. Однак, згідно з отриманою відповіддю, вказана справа відносно накладення арешту на квартиру у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на зберіганні не перебуває. Крім того, квартира, що належить позивачці, розташована на тимчасово окупованій території, де уряд тимчасово не здійснює контроль за діяльністю органів державної влади. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту та заборони на відчуження вона позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує її право власності.
Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі. Надала суду письмові пояснення щодо обставин справи. Зазначила, що їй не відомо звідки з`явилось зазначене обтяження нерухомого майна, та що було підставою накладення арешту на квартиру, оскільки позивача не було визнано боржником в жодному виконавчому провадженні та її жодного разу не повідомляли про відкриті виконавчі провадження, де вона є боржником. Просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 .
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає.
Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без участі представника відділу до суду не надходило. Заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. 27 травня 2020 року на адресу суду надійшов лист від відповідача, в якому зазначається, що Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області виведено зі складу Головного територіального управління юстиції у Луганській області та введено до складу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), також зазначили, що згідно даних АСВП у відділі відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 .
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності, у відповідності до договору дарування серії та номер 5834, посвідченого 17.06.2003 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Малойван В.І., належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіє договору дарування квартири від 17.06.2003 (а.с.9) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1317735 від 26.08.2003 (а.с.10).
У вересні 2019 року, позивачка мала намір продати вказану квартиру, проте, під час переоформлення документів виявила, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження у вигляді арешту на вказану квартиру: номер запису про обтяження: 4361656; дата внесення: 11.10.2004; підстава внесення запису: постанова ВДВС серія та номер: НОМЕР_2 від 15.09.2004, видана Жовтневим ВДВС, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №182954899 від 30.09.2019 (а.с.11-12).
18.11.2019 на адресу Луганського обласного державного нотаріального архіву було направлено адвокатський запит стосовно того, чи перебуває на зберіганні реєстраційна справа відносно ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру(а.с.18). Відповідно до відповіді на запит від 25.11.2019 вих.№1159/01-20, реєстраційна справа відносно ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру у АДРЕСА_1 , реєстратором П`ятої луганської державної нотаріальної контори до м.Старобільська та м.Сєвєродонецька не передавались і перебувають у м.Луганську на тимчасово не підконтрольній території України (а.с.20).
Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, за вказаними параметрами запиту: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня (а.с.22).
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту та заборони на відчуження вона позбавлена можливості це зробити. Таки чином, арешт накладений на майно порушує її право власності.
Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побутувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України зрозгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 16 ЦК України загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час на примусовому виконанні у Луганському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 . Крім того, відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстави для продовження обтяження на майно позивача попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо неї, відсутні, тому суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про зняття арешту з майна, задовольнити в повному обсязі.
Зняти арешт з майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), а саме з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови ВДВС серія аа №065646 від 15.09.2004, виданої Жовтневим ВДВС, номер запису про обтяження: 4361656 від 11.10.2004.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, зокрема щодо, апеляційного оскарження, подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник позивача: адвокат Матвєєва Тетяна Сергіївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1633 видане 21.05.2019 року Радою адвокатів Рівненської області, фактична адреса здійснення діяльності: Луганська область, смт Новопсков, вул.Українська, 216.
Суддя О.І. Суський