Справа №431/962/20
Провадження №2/431/429/20
Р І Ш Е Н Н Я

(Заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з: Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з 25.01.2014 року і по теперішній час він фактично постійно володіє майном, а саме транспортним засобом CHEVROLET AVEO Легковий (седан), номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1498, колір синій, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 03.03.2007 року, власником якого за правовстановлюючим документом є ОСОБА_2 . На підтвердження постійного та безперервного володіння транспортним засобом у наявності є Оригінал технічного паспорту на транспортний засіб, ключі від транспортного засобу, договір купівлі продажу транспортного засобу, що укладено 25.01.2014 року у м. Старобільську. Транспортний засіб було продано у розукомплектованому стані після ДТП. При укладанні договору купівлі продажу транспортного засобу 25.01.2014 року з відповідачем було досягнуто домовленості, що після його ремонту за вимогою позивача буде здійснено перереєстрацію автомобілю на позивача. Вартість автомобілю склала 60000 грн., які позивач передав відповідачеві.

Оскільки з липня 2014 року у місті проживання позивача і відповідача м. Луганська і м. Алчевськ Луганської області почаласяпроводитися антитерористична операція і держава тимчасово не здійснює свої владні повноваження на цій території, що унеможливило перереєстрацію транспортного засобу. Починаючи з 2018 року і по цей час позивач намагався зв`язатися з відповідачем і відвідував місце реєстрації відповідача у місті Алчевську, але зі слів сусідів відповідача, останній зі своєю сім`єю вибув на постійне місце мешкання до іншого міста. Позивач володіє вказаним транспортним засобом відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює. З 2014 року і по теперішній час Позивач постійно здійснює поточні та капітальні ремонти транспортного засобу за власні кошти та утримує майно в порядку, продовжує відкрито, безперервно володіти майном протягом більше ніж 5 років. Таким чином, з 25.01.2014 року позивач став власником майна.

Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане рухоме майно.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав повністю (а.с.6).

В судове засідання відповідач не з `явився, відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення на сайті судової влади України (а.с. 24,30,32).

За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 25.01.2014 року придбав у ОСОБА_2 транспортний засіб CHEVROLET AVEO легковий (седан), номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1498, колір синій, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 03.03.2007 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25.01.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

На підставі цього ОСОБА_1 було передано вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 . ОСОБА_1 повинен був оформити договір купівлі-продажу належним чином та перереєструвати автомобіль за собою. Однак вказаних дій позивачем ОСОБА_1 не було вчинено так як на території де мешкає позивач ОСОБА_1 (м. Луганськ) та мешкав відповідач ОСОБА_2 (м. Алчевськ Луганської області) розпочалась антитеротистична операція.

Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_1 отримав у своє розпорядження вказаний автомобіль та користувався ним з 25.01.2014 (з моменту фактичної передачі автомобіля по теперішній час). Протягом вказаного періоду, тобто більше шести років, позивач ОСОБА_1 користується автомобілем, добросовісно та безперервно і відкрито володіє зазначеним транспортним засобом, доглядає за відповідним станом автомобіля та його утриманням, здійснює поточні ремонти тощо.

Суд вважає, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів вказаним автомобілем у 2014 році, що підтверджується договором купівлі-продажу, безперешкодно та відкрито володіє та користується даним транспортним засобом починаючи з 2014 року, утримує його в технічно справному стані, тому його права та законні інтереси підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності на вказаний автомобіль за набувальною давністю, оскільки в інший шлях захистити права позивача не передбачається можливим.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності. Зокрема, ч. 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 344 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК), (п. 9 Постанови).

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналізуючи вимоги законодавства слід зазначити, що, чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 335, 344, 1008, ЦК України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на автомобіль CHEVROLET AVEO Легковий (седан), номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1498, колір синій, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 03.03.2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) право власності на транспортний засіб - автомобіль CHEVROLET AVEO Легковий (седан), номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1498, колір синій, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 03.03.2007 року за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.О. Пелих