Справа № 203/2404/20
Провадження № 2-з/0203/71/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою адвоката Федосєєва Євгена Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

встановив:

07 липня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування квартири з чужого незаконного володіння. 09 липня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява адвоката Федосєєва Є.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення його позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій щодо неї. Направити ухвалу про забезпечення позову для виконання до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 був власником цієї квартири та зараз фактично в ній проживає, на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку, було здійснено примусову реалізацію квартири на електронних торгах, і вона була придбана ОСОБА_2 , за яким було зареєстровано право власності на неї. ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про витребування цієї квартири, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 , може здійснити її подальше відчуження, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння кв. АДРЕСА_1 . Позовна заява відповідає вимогам ЦПК України. Також була подана заява про забезпечення позову, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, за її подання сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі. З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК, ч. 2 ст. 152 ЦПК України заява ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , може бути розглянута до відкриття провадження у справі.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна від 09 липня 2020 року № 215657119 право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 02.03.2020 р., до цього власником цієї квартири був ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є витребування спірного майна від відповідача на користь позивача з підстав її безпідставної та незаконної реалізації на торгах. У разі невжиття таких заходів, відповідач може здійснити відчуження цього майна, що зробить неможливим виконання рішення про витребування цього майна, у разі задоволення позовних вимог. Таким чином, заходи забезпечення позову, про які зазначено в заяві, є співмірними з позовними вимогами.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оцінюючи співмірність заяви про забезпечення позовних вимог із негативними заходами для відповідача слід відзначити, що накладення арешту позбавляє відповідача лише можливості здійснити відчуження спірного майна, тому інтереси забезпечення можливості виконання судового рішення, у разі його ухвалення на користь позивача, переважають негативні наслідки для відповідача.

З урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способом забезпечення накладення арешту на майно є заборона суб`єктам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії відносно відповідного нерухомого майна.

Оскільки накладення арешту на майно не призведе до завдання збитків особі, за якою зареєстровано право власності на нього, немає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву адвоката Федосєєва Євгена Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), заборонивши розпоряджатись нею та будь-яким способом відчужувати її.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки до 10 липня 2023 року.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 15 днів з дня її підписання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя С.В. Єдаменко