Справа № 712/1480/20
Провадження № 2/712/1138/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Шевченко О.П., Назаренко М.О.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про зняття з реєстрації померлої особи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про зняття з реєстрації померлої особи, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.12.2016 серії НОМЕР_1 , яке видане Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В установлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Фіщук С.О. з заявою про прийняття спадщини. За її заявою заведена спадкова справа № 70/2016. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до заповіту від 05.06.2002, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Людмилою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 4503, ОСОБА_3 , заповіла своїй доньці - ОСОБА_4 все належне майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось.

13.12.2019 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частинужилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 (реєстр № 10025).

Право приватної власності позивача підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.12.2019 № 193009591 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 34636610, дата державної реєстрації: 13.12.2019).

При цьому, разом із ОСОБА_3 (матір`ю ОСОБА_2 ) проживав та був зареєстрований ОСОБА_5 , який був її співмешканцем та чоловіком (актовий запис про шлюб від 19.11.2009 № 1760, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції).

ОСОБА_5 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий 22.08.1997 Красноперекопським МРВ УМВС України в АР Крим, особа з інвалідністю 2 групи, громадянин України) був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 Соснівським районним відділом м. Черкаси Управління МВС України в Черкаській області з 12.08.2006, про що у будинкову книгу було внесено відповідний запис.

ОСОБА_5 безперешкодно проживав у будинку і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Нажаль, минулого року - 02.04.2019, ОСОБА_5 також помер, що підтверджується, свідоцтвом про смерть від 04.04.2019 № 306.

ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 - звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Черкаси (Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради) з метою зняття з реєстрації померлої особи, проте, у нього відмовились брати заяву та надавати будь-які письмові відмови, мотивуючи це тим, що для зняття з реєстрації необхідно подати копію або оригінал документа, який підтверджує смерть особи. За відсутності таких, рекомендували звернутись до суду.

ОСОБА_5 не перебував у родинних стосунках із ОСОБА_2 , а тому ні ОСОБА_2 , ні її представник, не можуть отримати свідоцтво про смерть даного громадянина. Будь-які його родичі не претендують на право проживати за адресою АДРЕСА_1 , водночас, і в принципі не мають такого права.

Просить зняти ОСОБА_5 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий 22.08.1997 Красноперекопським МРВ УМВС України в АР Крим, особа з інвалідністю 2 групи, громадянин України), з реєстрації у будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.12.2016 серії НОМЕР_1 , яке видане Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В установлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Фіщук С.О. з заявою про прийняття спадщини. За її заявою заведена спадкова справа № 70/2016. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до заповіту від 05.06.2002, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Людмилою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 4503, ОСОБА_3 , заповіла своїй доньці - ОСОБА_4 все належне майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось.

13.12.2019 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частинужилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 (реєстр № 10025).

Право приватної власності позивача підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.12.2019 № 193009591 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 34636610, дата державної реєстрації: 13.12.2019).

Разом із ОСОБА_3 (матір`ю ОСОБА_2 ) проживав та був зареєстрований ОСОБА_5 , який був її співмешканцем та чоловіком (актовий запис про шлюб від 19.11.2009 № 1760, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції).

ОСОБА_5 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий 22.08.1997 Красноперекопським МРВ УМВС України в АР Крим, особа з інвалідністю 2 групи, громадянин України) був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 Соснівським районним відділом м. Черкаси Управління МВС України в Черкаській області з 12.08.2006, про що у будинкову книгу було внесено відповідний запис.

ОСОБА_5 безперешкодно проживав у будинку і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 12.03.2020 року № 0.

ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 - звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Черкаси (Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради) з метою зняття з реєстрації померлої особи, проте, у нього відмовились брати заяву та надавати будь-які письмові відмови, мотивуючи це тим, що для зняття з реєстрації необхідно подати копію або оригінал документа, який підтверджує смерть особи. За відсутності таких, рекомендували звернутись до суду.

ОСОБА_5 не перебував у родинних стосунках із ОСОБА_2 , а тому ні ОСОБА_2 , ні її представник, не можуть отримати свідоцтво про смерть даного громадянина. Будь-які його родичі не претендують на право проживати за адресою АДРЕСА_1 , водночас, і в принципі не мають такого права.

Згідно пункту 3 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно пункту 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні).

підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту);

підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України та ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, у відповідності до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. ст. 317, 319 ЦК України, власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів.

Втручання в право власності розглядається як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

В рішенні Європейського суду з прав людини та основоположних свобод від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 12.03.2020 року № 0 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідачем відмовлено позивачу у знятті з реєстрації місця проживання померлої особи у належній позивачу квартирі, оскільки останній не надав оригіналу свідоцтва про смерть вказаної особи, однак позивач не наділений правом отримання повторного свідоцтва про смерть відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про необґрунтованість відмови відповідача у заяві позивача про зняття з реєстрації у належній йому квартирі померлої особи, оскільки вказана відмова ґрунтується на вимозі щодо надання позивачем документу, який останній за законом не має право отримувати та, окрім вказаного, на відповідача покладений обов`язок вживати заходів щодо дотримання законності у межах компетенції у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб. У даному випадку бездіяльність відповідача щодо виконання покладених на нього повноважень за заявою позивача щодо скасування реєстрації місця проживання померлої особи не може вважатись законною та такою бездіяльністю порушені права позивача як власника житлового приміщення на користування своїм майном, оскільки збільшуються комунальні витрати по утриманню майна, тому суд вважає, що обґрунтованим посилання позивача на норми ст. 391 ЦК України для захисту своїх прав, оскільки відмова без законних підстав у скасуванні державної реєстрації місця проживання померлої особи у житловому приміщення за заявою його власника являється втручанням у право власності останнього, а тому порушені права позивача підлягають до поновлення та судового захисту.

З матеріалів справи та обставин справи вбачається, що порушення права власності позивача не може бути усунено в інший спосіб, як скасування державної реєстрації місця проживання померлої особи за місцем знаходження належної позивачки частини будинку, оскільки порушення відбулося саме внаслідок бездіяльності у скасуванні державної реєстрації вказаної особи. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 76, 81, 89, 244, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. 317, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про зняття з реєстрації померлої особи задоволити.

Зобов`язати Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зняти ОСОБА_5 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий 22.08.1997 Красноперекопським МРВ УМВС України в АР Крим, особа з інвалідністю 2 групи, громадянин України), з реєстрації у будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України ).

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий: