Дата документу 30.06.2020 Справа № 320/8786/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/8786/18 Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
№ 22-ц/807/2027/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №50008737 від 24.04.2013, згідно з яким Компанія надала Позичальнику кредит у розмірі 114 490,06 гривень, що на дату укладення договору становило еквівалент 14 110,00 доларів США та додатковий кредит на суму 35158,15 гривень,що становило еквівалент 4 136,00 доларів США. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна куб. см., рік випуску - НОМЕР_2 . Строк кредитування - 60 місяців.

19 травня 2015 року у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць на адресу Позичальника Позивачем було направлено Вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, згідно з вимогою сума заборгованості станом на 19 травня 2015 року становила 229953,32 гривень та складалася з дострокове повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9 060,60 доларів США, що станом на дату вимоги становило 196 388,51 грн.; несплачені чергові платежі - (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 29365,89 гривень; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 4 207,92 гривень.

Після пред`явлення Вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» продовжувалось надання Відповідачеві Додаткового кредиту з метою сплати суми страхових платежів, У зв`язку з цим виставлялися рахунки щодо сплати платежів та процентів за Додатковим кредитів у травня 2015 року по квітень 2018 року (закінчення строку кредитування). Однак дані зобов`язання Відповідачем не було виконані.

Невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором №50008737 від ІЗ року є підставою для звернення Позивача з стягнення заборгованості та збитків (на підставі ст. 8.5 Договору) у розмірі 487 322,03 гривень.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 50008737 від 24.04.2012 у розмірі 487322,03 гривні, що становить; дострокове повернення невиплаченої суми кредиту у еквіваленті 9060,60 доларів США, що станом на 28 вересня 2018 становить 256052,55 гривень; штраф за порушення терміну дострокового повернення невиплаченої суми Кредиту - 22 988,01 гривень; проценти нараховані на невиплачену суму кредиту з травня 2015 року по вересень 2018 року в еквіваленті 3296,17 доларів США, що станом на дату звернення становить 92 820,14 гривень; штраф та пеня: 1 429,86 гривень; заборгованість за платежами до Вимоги у розмірі 27 547,90 гривень, з яких 16 262,10 гривень, 1630,66 гривень - пеня, 1667,48 - 3% річних, 7 987,66 - інфляційні втрати; заборгованість зі сплати Додаткового кредиту та процентів 64 128,21 гривень; пеня на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 6 031,08 гривень; інфляційні втрати на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 3 499,51 грн.; 3% річних на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 12 824,77 гривень та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» невиплачену суму кредиту у розмірі 256052,55 грн., що еквівалентно 9060,60 доларів США; заборгованість за платежами до вимоги у розмірі 11285,80 грн., з яких 1630,66 грн. - пеня, 1667,48 грн. - 3% річних, 7 987,66 грн. - інфляційні втрати; 3% річних на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 12824,77 грн. та судовий збір у сумі 4214 грн., всього 284377,12 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати Додаткового кредиту та процентів у розмірі 64128,21 грн.; пені на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 6031,08 грн.; інфляційних витрат на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 3499,51 грн.; 3% річних на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 12824,77 грн.; штрафу за порушення терміну додаткового повернення невиплаченої суми Кредиту у розмірі 22988,01 грн. та ухвалити нове, рішення в оскаржуваній частині яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати Додаткового кредиту та процентів у розмірі 64128,21 грн.; пені на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 6031,08 грн.; інфляційних витрат на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 3499,51 грн.; 3% річних на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у розмірі 12824,77 грн.; штрафу за порушення терміну додаткового повернення невиплаченої суми Кредиту у розмірі 22988,01 грн..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №50008737 від 24.04.2013 року, згідно з яким Компанія надала Позичальнику кредит у розмірі 114 490,06 гривень, що на дату укладення договору становило еквівалент 14 110,00 доларів США та додатковий кредит на суму 35158,15 гривень,що становило еквівалент 4 136,00 доларів США. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна куб. см., рік випуску - НОМЕР_2 . Строк кредитування - 60 місяців.

Умови Кредитного договору №50008737 від 24.04.2013 року викладені у додатку до Кредитного договору № 50008737 від 24.04.2013 року «Загальні умови кредитування»

Відповідно до пункту 1.2 Договору Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії Кредит та Додатковий Кредит у повному обсязі, а також ти проценти за використання Кредиту та Додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Пунктом 1.4.2 Договору передбачено, що до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. Компанія зо надсилати рахунки за поштовою адресою Позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх своєчасну сплату.

Відповідно до пункту 5.1. Договору Позичальник зобов`язується використовувати Кредит та Додатковий Кредит відповідно до цільового призначення, визначеного Кредитним договором, забезпечити повернення Кредиту та Додаткового кредиту та сплату плати за користування Кредитом та Додатковим Кредитом у повному обсязі та на умовах Кредитного договору.

Пунктом 1.6. Договору передбачено, що виконання зобов`язання Позичальника за Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави, а також усім Позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

Згідно з пунктом 2.1. Договору за використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування Позичальник сплачує Компанії проценти за процентною ставкою (фіксованою або змінною), визначеною у Кредитному договорі.

23 квітня 2013 року на забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави №50008737 від 26.04.2013року, згідно з яким у заставу передано автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм і 598 куб. см., рік випуску- 2013, державний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до пункту 8.1. Договору у разі порушення сплати Позичальником терміну сплати будь-якого платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення Кредиту, Позичальник сплачує Компанії пеню у розмірі 10%(десяти відсотків) річних від заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування Кредитом та/або Додатковим кредитом.

Згідно з пунктом 3.2.1. Договору дострокове повернення на вимогу Компанії відбувається у разі порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення Кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

19 травня 2015 року у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць на адресу Позичальника Позивачем було направлено Вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, згідно з вимогою сума заборгованості станом на 19 травня 2015 року становила 229953,32 гривень та складалася з: дострокове повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9 060,60 доларів США, що станом на дату вимоги становило 196 388,51 грн.; несплачені чергові платежі - (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 29365,89 гривень; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 4 207,92 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник порушив умови договору, що тягне за собою певні правові наслідки.

Так, статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання заданим договором.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тож суд першої інстанції вважав доведеними та обґрунтованими вимоги про повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9060,60 доларів США, що станом на 28 вересня 2018 становить 256052,55 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості зі сплати Додаткового кредиту та процентів у сумі 64128,21 гривень задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами у справі було укладено Кредитний договір № 50008737 від 24.04.2013, основними умовами якого було надання Позичальнику суми кредиту та суми Додаткового кредиту.

Додаток до Кредитного договору № 50008737 від 24.04.2013 містить також умови надання та повернення наданих Позичальнику суми кредиту та Додаткового кредиту, а додаток до Кредитного договору Графік погашення кредиту від 24.04.2013 не містить розмежування між сумами кредиту та Додаткового кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що Графік погашення кредиту не розмежовує суми основного та додаткового кредитних зобов`язань, а відтак відповідальність має наступати за невиконання умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць виходячи з загальних сум, зазначених у графіку погашення заборгованості.

Посилання апеляційній скарзі на те, що відповідачем було укладено основний та додатковий договір за якими відповідальність має бути розмежована, суперечить наявним у праві матеріалам, в тому числі графіку погашення заборгованості за всіма кредитними зобов`язаннями, які мали основний та додатковий характер.

До того ж в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що графік погашення заборгованості містить заборгованість в цілому за кредитним договором, складовою якого є Додатковий кредит. Тож позивач підтверджує наявність одного кредитного договору, а його складові мають бути враховані при визначення загального розміру заборгованості за кредитом.

Доводячи до вдома позичальника (споживача кредитних послуг) графік погашення заборгованості, позивач включив у нього всі суми, які підлягали сплаті без будь-якого розмежування.

19 травня 2015 року відповідачеві направлена Вимога про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості.

Після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Статтєю 611 ЦК України передбачено, що після того, як позивач направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він фактично змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 2018 року, був правомірно змінений ним на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Такі висновки суд першої інстанції зробив з посиланням на правові позиції,висловлені ВС/КЦС у постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц та у постанові від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що стягнення штрафу за порушення терміну дострокового повернення невиплаченої суми Кредиту у розмірі 22988,01 гривня не підлягають задоволенню, так як були нараховані після дострокового припинення дії Кредитного договору.

Також не підлягають вимоги про стягнення процентів, які нараховано на невиплачену суму кредиту з травня 2015 року по вересень 2018 року в еквіваленті 3296,17 доларів США, що станом на дату звернення становить 92 820,14 гривень, оскільки у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3 % річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, висновок щодо неможливості нарахування процентів передбачених кредитним договором, після припинення його дії, був висловлений Великою Палатою у своїх Постановах від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції констатував, що право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18)

З огляду на це суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу та пені у сумі 1429,86 гривень та пені на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у сумі 6031,08 гривень.

Також обґрунтованими є твердження суду першої інстанції про те, що враховуючи, що кредитний договір був виражений в доларах США, то вимоги в частині стягнення інфляційних виплат не можуть бути задоволені, позаяк не жодним законом не передбачено стягнення втрат від знецінення іноземної валюти.

Посилання в апеляційній скарзі на суперечливість судового рішення та ту обставину, що суд врахував у розрахунку та стягнув 3% річних за прострочення обов`язків за додатковим договором, не тягне скасування оскаржуваного судового рішення, тому що в цій частині судове рішення не оскаржене, визначення судом грошових сум, які підлягали стягненню здійснене як розрахунок остаточної суми заборгованості на підставі укладеного кредитного договору, складовою якого є додатковий кредит.

.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 липня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков