Провадження № 2-з/761/558/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування заходів забезпечення позову

08 липня 2020 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Осаулов А.А., розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Будмаш», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бімекс-плюс» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В липні 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана цивільна справа, яка після проведення автоматичного розподілу була передана в провадженні судді Осаулова А.А.

07.07.20202 року у цій справі до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, де позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в банківських устанановах, що на рахунках ПП «Будмаш», в межах суми стягнення; накласти арешт на нерухоме майно згідно переліку об`єктів - машиномісць на цокольному поверсі №1 будинку АДРЕСА_2 ; накласти заборону відчуження щодо вказаних об`єктів нерухомості.

Заява обґрунтована тим, що між відповідачем та третьою особою було укладено ряд договорів, у відповідності до яких погоджено план розподіл машино-місць в натурі у вказаному будинку. За такими домовленностями між вказаними сторонами позивач мав отримати право власності на десять паркомісць у житловому будинку АДРЕСА_2 . Між тим, відповідач своїх зобов`язань за такими договорами не виконав та реалізував частину спірних паркомісць за №28,29 та 30 іншим фізичним особам, що наслідком подачі позивачем позову про стягнення з відповідача компенсації в розмірі вартості таких паркомісць. Відтак, існує ймовірність подальшого відчуження інших паркомісць відповідачем на користь третіх осіб, що може унеможливити ефективний захист інтересів позивача та подальшого виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПП «Будмаш» про стягнення коштів компенсації в сумі - 2803 500 грн., тобто в розмірі вартості відчужених відповідачем трьох паркомісць на користь третіх осіб. Наявними у справі договорами від 30.06.2000 року, від 12.02.2015 року, рішенням загальних зборів і умов про розподіл об`єктів нерухомості між замовником та забудовником дійсно вбчається про домовленності між учасниками будівництва щодо передачі паркомісць і подальшу реєстрацію їх частини за третіми особами.

Відтак, зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача можуть бути порушені права позивача шляхом подальшого відчуження іншого спірного та іншого майна, а тому із урахуванням обставин справи наявна реальна об`єктивна вірогідність реалізації інших паркомісць, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про накладення арешту на паркомісця НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, що знаходяться на цокольному поверсі №1 в будинку АДРЕСА_2 підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд вважає вказаний захід забезпечення є достатній і співмірний з огляду на розмір позовних вимог та обставини справи.

В той же час, в іншій частині заява про забезпчення позову задовленню не підлягає, оскільки заборона відчуження вказаних паркомісць є по суті тотожними вже обраному заходу забезпечення у вигляді арешту, а накладення арешту на усі рахунки ПП «Будмаш» в банківських установах без їх індивідуального визначення таких банків та сум на відповідних рахунках є неможливим.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 від 07.07.2020 року про забезпечення позову у цивільній справі №761/19473/20, - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно (машино місця), а саме:

- номер 6-7 (реєстраційний номер нерухомого майна 000, реєстраційний номер нерухомого майна 000);

- номер 10-11 (реєстраційний номер нерухомого майна 000, реєстраційний номер нерухомого майна 000);

- номер 14-15 (реєстраційний номер нерухомого майна 000, реєстраційний номер нерухомого майна 000), що знаходяться на першому цокольному поверсі будинку АДРЕСА_2 .

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дані про боржника: Приватне підприємство «Будмаш», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Чорновола, буд. 25.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов