УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р. м. Кремінна

Справа № 414/1398/20

Провадження № 6/414/79/2020

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Тесленко І.О., перевіривши дотримання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при зверненні з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, боржник фізична особапідприємець ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління державної фіскальної служби Луганської області, Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

встановила:

Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, боржник - фізична особа підприємець ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління державної фіскальної служби Луганської області, Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з поданої заяви, Управлінням Пенсійного фонду України у Кремінському районі Луганської області була сформована та надіслана вимога про сплату недоїмки від 10.04.2013 року №Ф69 У про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 4 572,42 грн., яку на даний час не виконано. Стягувачем за зазначеною вимогою є Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області правонаступником якого, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», є Рубіжанське об`єдане управління Пенсійного фонду України Луганської області. Боржником є фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2013 року на підставі вказаної вище вимоги було відкрито виконавче провадження Державною виконавчою службою Кремінського районного управління юстиції.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Також, слід зазначити, що згідно положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та КАС України можна дійти висновку, що суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за рішенням (вимогою) Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, правонаступником якого є Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду Луганської області, у порядку адміністративного судочинства.

Згідно положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи.

Як вбачається з наданої суду заяви, у зв`язку з невиконанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимоги №Ф69У від 10.04.2013 року про сплату недоїмки в сумі 4 572,42 грн. Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції в Луганській області про примусове виконання зазначеного рішення (вимоги).

Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження було відкрито з примусового виконання рішення (вимоги) про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, а не виконавчого листа, виданого судом на підставі судового рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства.

Суд прийшов до висновку, що у випадку заміни сторони (юридичної особи) у рішенні про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, яке пред`явлено до державної виконавчої служби, заявник, відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України, має звернутись до адміністративного суду з письмовою заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Крім того, слід звернути увагу заявника на те, що у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства між собою - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад та характер спірних матеріальних правовідносин. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Визначення юрисдикційності скарги (заяви) залежить від установлення судами таких обставин: чи вказана скарга є реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII, зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 вищезазначеного Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою, у пунктах 1, 1?, 2 частини першої вказано виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; а в пункті 6 частини першої цієї статті згадані й постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 зазначеного Закону.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно зважати, що ЦПК України, ГПК України та КАС України мають розділи «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у яких передбачено розгляд заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому на виконання відповідного судового рішення.

При визначенні юрисдикційності справи за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно встановити, на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження.

Якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 1?, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, а також судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, то заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні.

Якщо примусове виконання здійснюється на підставі документів, виданих іншими органами, - такі заяви та скарги учасників виконавчого провадження розглядають у порядку, передбаченому КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року, у справі №324/1018/17.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно до ч.ч. 2-5 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Враховуючи, що Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, правонаступником якого є заявник, звернулось до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення (вимоги) про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, а не виконавчого листа, виданого судом при розгляді цивільної справи, суд прийшов до висновку що у відкритті провадження необхідно відмовити.

Також, в силу ч. 5 ст. 186 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що розгляд поданої до суду заяви має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вбачаються підстави для відмови у відкритті провадження за заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області,боржник - Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління державної фіскальної служби Луганської області, Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 186, 247, 258-259, 431, 442 ЦПК України, суд

ухвалила:

відмовити у відкритті провадження за заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, боржник - Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління державної фіскальної служби Луганської області, Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя І.О. Тесленко