справа № 489/755/19 провадження №2/489/122/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про поділ спільного майна подружжя

встановив:

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, який уточнила заявою від 21.10.2019 в якій остаточно просить:

1) визнати об`єктом спільної сумісної власності сторін грошові кошти у розмірі 1442526,80 грн. (еквівалент 52000,00 дол.США згідно курсу НБУ на 01.02.2019), витрачені на придбання катеру прогулянкового «Авраам», Монтерей 250 СR, 2005 р.в. та причепу ТеZB 6800, колір чорний, 2005 р.в., державний номер № НОМЕР_1 ;

2) визнати об`єктом спільної сумісної власності сторін грошові кошти у розмірі 120000,00 грн. (еквівалент 15000,00 дол.США згідно курсу НБУ на 18.09.2009), витрачені на придбання зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по АДРЕСА_1 .Жовтневому в районі кінотеатру « АДРЕСА_2 »;

3) поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, шляхом реального поділу та виділення у власність кожному в натурі по Ѕ частині:

- житлового будинку АДРЕСА_3 ;

- квартири АДРЕСА_4 ;

- нежитлового об`єкту по АДРЕСА_5 ;

- квартири АДРЕСА_6 ;

- нежитлової будівлі автомийки по вул.Залізнична, 1-В, в м.Миколаєві;

- автомобіль марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 ;

- грошових коштів у розмірі 1442526,80 грн. (еквівалент 52000,00 дол.США згідно курсу НБУ на 01.02.2019), витраченихі на придбання катеру прогулянкового «Авраам», Монтерей 250 СR, 2005 р.в. та причепу ТеZB НОМЕР_3 , колір чорний, 2005 р.в., державний номер № НОМЕР_1 ;

- грошових коштів у розмірі 120000,00 грн. (еквівалент 15000,00 дол.США згідно курсу НБУ на 18.09.2009), витрачених на придбання зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по пр.Жовтневому в районі кінотеатру «Юність»;

4) провести реальний поділ спільного майна сторін шляхом виділу у власність позивачу ОСОБА_1 : житлового будинку АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 ; нежитлового об`єкту по АДРЕСА_5 ; Ѕ частини грошових коштів у розмірі 721263,40 грн., витрачених на придбання катеру прогулянкового «Авраам», Монтерей 250 СR, та причепу ТеZB 6800, державний номер № НОМЕР_1 ; Ѕ частини грошових коштів у розмірі 60000,00 грн., витрачених на придбання зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по АДРЕСА_1 .Богоявленському (колишня назва «Жовтневий») в районі кінотеатру «Юність» - на загальну суму 2038899,00 грн.;

5) провести поділ спільного майна сторін шляхом виділу у власність відповідачу ОСОБА_5 : квартири АДРЕСА_6 ; нежитлової будівлі автомийки по АДРЕСА_7 Залізнична АДРЕСА_8 ; автомобіля марки «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 ; Ѕ частини грошових коштів у розмірі 721263,40 грн., витрачених на придбання катеру прогулянкового «Авраам», Монтерей 250 СR, та причепу ТеZB 6800, державний номер № НОМЕР_1 ; Ѕ частини грошових коштів у розмірі 60000,00 грн., витрачених на придбання зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по пр.Богоявленському в районі кінотеатру «Юність» - на загальну суму 7007271,80 грн.;

6) припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок

АДРЕСА_9 ) визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_3 , що належить відповідачу;

8) припинити справо спільної сумісної власності сторін на квартиру АДРЕСА_4 ; нежитловий об`єкт по АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 ; нежитлову будівлю автомийки по АДРЕСА_8 ; автомобіль марки «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 ;

9) визнати право власності в цілому за позивачем ОСОБА_1 на нежитловий об`єкт по

АДРЕСА_10 ) стягнути з відповідача ОСОБА_5 2484186,40 грн. компенсації вартості різниці ідеальних часток сторін на користь позивача ОСОБА_1 .

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що з 31.07.1998 по 04.12.2018 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку.

В період шлюбу, а саме 19.03.2004 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу сторони набули право власності по Ѕ частині кожний на житловий будинок АДРЕСА_11 . Відповідно до звіту про оцінку майна від 07.02.2019 вартість житлового будинку становить 933793,00 грн.

15.09.2015 згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 1/18 квартири АДРЕСА_12 , позивач набула право власності на вказану квартиру. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.01.2019 вартість квартири становить 650496,00 грн.

23.02.2016 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_6 . Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.01.2019 вартість квартири становить 755576,00 грн.

17.05.2008 згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1027 за відповідачем зареєстроване право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю автомойки по АДРЕСА_8 . Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.01.2019 вартість нежитлової будівлі - автомийки становить 4173409,00 грн.

28.08.2007 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлового об`єкта з відповідними будівлями та спорудами за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_5 . Відповідно до Звіту про оцінку майна від 11.01.2019 вартість нежитлового об`єкта становить 454610,00 грн. На теперішній час, вказаний нежитловий об`єкт разом з наявним у ньому обладнанням, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2016, надається відповідачем в оренду ФОП ОСОБА_8 .

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за відповідачем 10.01.2008 було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 . Вартість вказаного автомобіля відповідно до звіту № 12583 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 26.12.2018 становить 515760,00 грн.

29.12.2009 за спільні кошти сторін був придбаний катер прогулянковий «Авраам», Монтерей 250 СR, 2005 р.в. та причеп НОМЕР_4 . Угода купівлі-продажу підтверджується розпискою третьої сторони ОСОБА_6 від 29.09.2018 та довіреностями реєстр. № 10413 від 18.12.2008, № 6133 від 28.12.2009, № 6132 від 28.12.2009, № 409 від 03.02.2011, № 197 від 02.02.2011, № 407 від 03.02.2011. Катер та причіп були набуті сторонами за 52000,00 доларів США (еквівалентно 1442526,80 грн. згідно курсу НБУ станом на 01.02.2019). Придбання катеру та причепу відбулося в т.ч. за грошові кошти, які сторони перебуваючи у шлюбі отримали в кредит, що підтверджується кредитним договором № 014/01-04/07-697 від 03.12.2007, договором іпотеки реєстр. № 1929 від 06.12.2007. Повне погашення кредиту підтверджується довідкою банку від 04.12.2008 № 08-11/14-59467.

18.09.2009 відповідно до нотаріально завіреної заяви на користь відповідача, в зв`язку із зміною власника об`єктів, під які орендувалася земельна ділянка (договір купівлі-продажу від 28.09.2009), ОСОБА_9 , що має статус фізичної особи-підприємця, надано згоду на вилучення зі свого землекористування земельної ділянки для тимчасового розміщення та обслуговування зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по АДРЕСА_1 . Жовтневому (на теперішній час «Богоявленський») в районі кінотеатру «Юність», загальною площею 39 кв.м, яка була передана Миколаївською міською радою в оренду. Зупинковий комплекс був придбаний за спільні кошти сторін в сумі 15000,00 доларів США (еквівалентно 120000,00 грн. станом на 18.09.2009 згідно курсу НБУ).

Всього сторонами в зареєстрованому шлюбі набуто в спільну власність майна на загальну суму 9046170,80 грн., яке підлягає поділу між ними по Ѕ частини кожному (по 4523085,40 грн.).

Після припинення шлюбних відносин між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна набутого в шлюбі, добровільної згоди на поділ якого не досягнуто, внаслідок чого позивач звернулася до суду.

У відзиві на позовну заяву від 26.03.2019 відповідач в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вказав, що позивач не вказує дату фактичного припинення шлюбних відносин. Не вказує, що автомобіль «Infiniti FX», державний номер НОМЕР_5 , який було придбано в 2015 році та оформлено на позивача, на теперішній час продано нею без його письмової згоди. Позивач просить здійснити поділ спільного сумісного майна шляхом реального його поділу та виділення у власність кожному в натурі по Ѕ частини. Проте не враховує, що відповідно до положень частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України необхідна обов`язкова згода одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим подружжям відповідного грошової компенсації на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх ідеальних часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає майно в спільній частковій власності. Позивачем також не враховано положення статті 69 СК України, які не передбачають визнання об`єкта правом спільної сумісної власності та припинення спільної часткової власності.

Позивач зазначає, що витрачені на придбання катеру та причепу грошові кошти сторін в розмірі 52000,00 доларів США, але не надає жодних письмових доказів щодо наявності у сторін таких коштів. Надана позивачем розписка не може бути визнана належним та допустимим доказом, оскільки надана не 2009 році, коли по словам позивача здійснили покупку, а у 2018 році. Крім того, позивач зазначає як спільне майно катер прогулянковий «Авраам», Монтерей 250 CR, 2005 року, а у розписці мова йде про човен, який не містить номеру або інших розпізнавальних даних.

Також позивач просить припини право спільної власності без дотримання вимог частини другої статті 365 ЦК України, відповідно до якої суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Надані позивачем звіти на підтвердження вартості спірного майна не можуть бути прийняті до уваги, так як не зрозуміло на яких підставах зроблені дані висновки. Крім того оцінка проведена без участі відповідача, а тому достовірність даних оцінки є сумнівною.

Також позивач не вказала, що у її власності є квартира АДРЕСА_13 . Реєстрації якої на позивача проведена в період шлюбу та вартість якої має значення для визначення повного об`єму спільного майна та їх часток у ньому.

25.09.2019 позивач надала до суду відповідь на відзив від 23.09.2019, зміст якої аналогічний змісту позовної заяви.

02.10.2019 відповідач надав до суду письмові пояснення в яких вказав, що позивач не вказала про наявність у її власності квартири АДРЕСА_14 , яка набута нею у власність на підставі біржового договору купівлі-продажу від 28.01.1998, який визнано дійним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2004. Також не вказала про набуті нею, як ФОП ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 2 від 18.06.2009 зупинкового комплексу на пр. Центральному м.Миколаєва в районі Центрального міського стадіону та на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 18.06.2009 зупинкового комплексу на АДРЕСА_15 , яке вважається також спільним майном подружжя, як і інше майно набуте в шлюбі.

09.12.2019 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що надані позивачем розписки та довіреність на катер та причіп не є документами, що підтверджують право власності відповідача на вказане майно. Позивач не вказує на таке спільне майно як квартиру АДРЕСА_14 та два зупинкових комплекси і автомобіль марки «Infiniti FX», державний номер НОМЕР_5 , який був придбаний під час шлюбу. Також позивач не вказала, що нежитлова будівля автомийки по АДРЕСА_8 , нежитловий обєкт по АДРЕСА_5 та житловий будинок по АДРЕСА_11 є самочинним будівництвом, а тому для цієї категорії передбачено інший спосіб захисту порушеного права.

Вказав, що вимоги які стосуються поділу нежитлових приміщень піддягають розгляду окремо, так як сторони є фізичними особамипідприємцями, які ведуть підприємницьку діяльність, тому розподіл такого майна має здійснюватися в іншому порядку.

12.12.2019 відповідач надав до суду пояснення на заяву про уточнення позовних вимог, зміст якої аналогічний відзиву на позовну заяву. У проясненнях, крім іншого вказав на невірність розрахунків позивача щодо вартості майна, яке підлягає поділу. Крім того, зупинковий комплекс з вбудованим торговим павільйоном по пр.Богоявленському в районі кінотеатру «Юність» не можна віднести до спільного сумісного майна, так як в договорі оренди землі № 7638 зазначено, що ФОП ОСОБА_5 приймає в оренду земельну ділянку, для обслуговування зупинкового комплексу без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

09.01.2020 відповідач подав заяву про залишення заяви про уточнення позовних вимог без розгляду, так як подання такої заяви не передбачено процесуальним законом.

30.03.2020 позивач подала до суду пояснення до позовної заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалами від 18.02.2019 витребувано з Регіонального сервісного центру в Миколаївській області МВС України відомості щодо реєстрації транспортного засобу та Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області відомості щодо реєстрації катера та причіпу.

Ухвалою суду від 06.05.2019, у зв`язку із складністю справи, за клопотанням представника відповідача здійснено перехід до розгляду справи із прощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 13.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2020, позивач та її представник підтримали заяву про уточнення позовних вимог від 21.10.2019, що надійшла до суду 24.10.2019, вимоги якої просили задовольнити.

Представники відповідача в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов та інших поданих відповідачем письмових заявах.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши присутніх учасників справи та дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Із матеріалів прави вбачається та встановлено судом, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 31.07.1998 між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 531, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.12.2018 по справі № 489/6114/18. Рішення суду набрало законної сили.

В період шлюбу сторони в рівних частках набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_11 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 19.03.2004, зареєстрованим в реєстрі за № 1-421.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2004 право власності сторін на вказаний житловий будинок зареєстровано в рівних частках по Ѕ кожного. Набуття права спільної часткової власності сторін на житловий будинок також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих на запит суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна від 07.02.2019, вартість житлового будинку становить 933793,00 грн.

15.09.2015 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 1/18 позивач ОСОБА_10 набула майнові права на квартиру АДРЕСА_12 .

Набуття права власності позивача ОСОБА_10 на вказану квартиру підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в т.ч. отриманого на запит суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна від 11.01.2019, вартість квартири становить 650496,00 грн.

23.02.2016 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі № 417, відповідач ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_6 .

Набуття права власності відповідача ОСОБА_5 на вказану квартиру підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в т.ч. отриманого на запит суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна від 11.01.2019, вартість квартири становить 755576,00 грн.

28.08.2007 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлового об`єкта, зареєстрованого в реєстрі за № 1476, відповідач ОСОБА_5 набув право власності на нежитловий об`єкт, з відповідними будівлями та спорудами по АДРЕСА_5 .

Реєстрація права власності на вказаний нерухомий об`єкт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.10.2007 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманого на запит суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна від 11.01.2019, вартість нежитлового об`єкта становить 454610,00 грн.

17.05.2008 згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1027 за відповідачем ОСОБА_5 зареєстроване право власності на нерухоме майно -нежитлову будівлю автомойки по АДРЕСА_8 .

Набуття права власності відповідача ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманого на запит суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна від 11.01.2019, вартість нежитлової будівлі - автомийки становить 4173409,00 грн.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 10.01.2008 за відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 .

Факт реєстрації вказаного автомобіля за відповідачем також підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру в Миколаївській області від 12.04.2019 № 31/14-1229, наданої на вимогу суду.

Відповідно до наданого позивачем звіту № 12583 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 26.12.2018, вартість вказаного автомобіля становить 515760,00 грн.

Крім вказаного майна, позивач зазначає про набуття сторонами в період шлюбу у власність за 52000,00 дол. США (еквівалентно 1442526,80 грн. згідно курсу НБУ станом на 01.02.2019) катеру прогулянковий «Авраам», Монтерей 250 СR, та причепу ТеZB 6800, що підтверджує розпискою від 29.09.2018, наданою ОСОБА_6 , та набуття за 15000,00 доларів США (еквівалентно 120000,00 грн. станом на 18.09.2009 згідно курсу НБУ) зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по пр. Богоявленському в районі кінотеатру «Юність».

Відповідач у поданих до суду письмових заявах та його представники також вказували на не включення позивачем до переліку майна, яке підлягає поділу: автомобіля «Infiniti FX», державний номер НОМЕР_5 , який було придбано в 2015 році і оформлено на позивача ОСОБА_1 , який останньою проданий; квартири АДРЕСА_14 , яка набута позивачем у власність на підставі біржового договору купівлі-продажу від 28.01.1998, який визнано дійним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2004; зупинкового комплексу на пр. Центральному м.Миколаєва в районі Центрального міського стадіону, набутого позивачем як фізичною особою-підприємцем на підставі договору купівлі-продажу № 2 від 18.06.2009; зупинкового комплексу на АДРЕСА_15 , набутого позивачем як фізичною особою-підприємцем на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 18.06.2009.

Вказане майно сторона відповідача також вважає спільним майном подружжя, як і інше майно набуте в шлюбі, але вимог щодо його поділу не заявляла.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частини другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, сторонам на праві спільної часткової власності (по Ѕ частки кожному) належить житловий будинок за адресою: по АДРЕСА_11 . В якому позивач просить припинити право власності відповідача на свою користь, проти чого відповідач заперечує, в т.ч. з підстав невнесення грошових коштів на депозитний рахунок суду відповідно до частина друга статті 364 ЦК України.

При вирішенні спору в цій частині суд враховує, що обидві сторони зареєстровані за адресою вказаного будинку та мешкають в місті Миколаєві, де здійснюють свою підприємницьку діяльність.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів наявності зареєстрованого за відповідачем іншого жила в м.Миколаєві, а також те, що житловий будинок є спільною частковою власністю сторін, заперечення відповідача щодо припинення права його власності на цей будинок, в т.ч. з підстав попереднього не внесення на депозит суду грошової компенсації, а також приймаючи до уваги те, що припинення права власності відповідача порушує права останнього, як співвласника будинку, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині вимог.

Доводи позивача, що в будинку відповідач не мешкає, а разом з нею проживає неповнолітня дитина, не є підставою для припинення права спільної часткової власності відповідача на вказане житло.

Щодо позовних вимог про визнання об`єктом спільної сумісної власності сторін грошових коштів, витрачених на придбання катеру, причепу та зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по пр. Богоявленському в районі кінотеатру «Юність», з виділенням у власність кожної із сторін по Ѕ частки таких грошових коштів, позов в цій частині також задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами справи не підтверджується набуття сторонами у власність вказаного майна.

Посилання позивача на придбання в період шлюбу катеру та причепу, що вона підтвердила розпискою від 29.09.2018 в якій зазначено, що «Лодка была куплена. 2009 году по доверенности за 52000$. ОСОБА_11 29.09.2018 (підпис)» та довіреностями на користування і розпорядження катером і причепом, виданими на ім`я відповідача ОСОБА_5 , суд до уваги не приймає, оскільки розписка не є належними і допустимими доказом набуття права власності відповідачем на спірне судно.

Також вказана розписка, яка складена майже через дев`ять років, не може бути розцінена як доказ на підтвердження несення в 2009 році сторонами витрат в розмірі 52000,00 дол.США, так як не містить відомостей про особу від якої отримано грошові кошти та індивідуальних ознак майна, яке в ній вказано.

Не підтверджують наведених обставин і кредитний договір № 014/01-04/07-697 від 03.12.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 100000,00 грн., та укладений в його забезпечення договір іпотеки від 06.12.2007, погашення якого здійснено в грудні 2008 року.

Крім того, як підтверджується матеріалами справи спірний катер зареєстрований за ОСОБА_6 , а причіп за ОСОБА_7 . Доказів перереєстрації вказаного майна на позивача чи відповідача суду не надано.

Суд вважає безпідставними позовні вимоги і в частині поділу зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по пр. Богоявленському в районі кінотеатру «Юність», оскільки матеріали справи не містять доказів набуття та реєстрацію відповідачем права власності на таке майно, а також несення сторонами в 2009 році витрат на придбання вказаного нерухомого майна в сумі 120000,00 грн.

Щодо наданої позивачем копії заяви ОСОБА_9 від 15.09.2009, адресованої Миколаївській міській раді, то із змісту цієї заяви слідує заявником лише надано згоду на вилучення зі свого землекористування земельної ділянки для тимчасового розміщення та обслуговування зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на користь ОСОБА_5 .

При вирішенні позовних вимог щодо поділу квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_6 , нежитлового об`єкту по АДРЕСА_5 , нежитлової будівлі автомийки по вул.Залізнична, 1-В, в м.Миколаєві та автомобілю марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, вказане спірне майно набуто сторонами в період шлюбу, що ними не оспорюється.

Таким чином, враховуючи, що судом не встановлено обставин, що дають підстави для відступу від засади рівності часток подружжя, відповідно до положень статті 70 СК України частки сторін у вказаному майні є рівними та складають по Ѕ кожного.

Із пояснень позивача та представників сторін встановлено, що сторони є суб`єктами підприємницької діяльності, що також підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є загальнодоступним.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить виділити їй у власність нежитловий об`єкт по АДРЕСА_5 , який перебуває в оренді в третьої особи, а відповідачу - нежитлову будівлю автомийки по АДРЕСА_8 , з припинення права власності на майно відповідної сторони.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 по справі № 6-2925цс15.

Крім того при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, судам належить з`ясовувати: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 742/594/17 (провадження № 61-29934 св 18).

Матеріалами справи підтверджується, що вартість вказаних вище спірних нежитлових об`єктів істотно різниця. При цьому, своєї згоди на поділ майна на якому наполягає позивач відповідач не надав, а позивач попередньо не внесла грошових коштів на депозитний рахунок. Також матеріалами справи не містять доказів щодо поділу вказаних об`єктів в натурі відповідного часток співвласників.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поділу вказаного майна у спосіб визначений позивачем, оскільки це істотно порушує права іншої сторони, а тому вказане майно підлягає поділу шляхом визначення часток кожної із сторін в такому майні, які є рівними, оскільки іншого сторонами не доведено.

Стосовно позовних вимог про поділ двох квартир, які знаходяться в різних населених пунктах та окремо зареєстровані на кожну із сторін, та транспортного засобу, зареєстрованого за відповідачем, суд вважає за можливе здійснити їх поділ у спосіб визначений позивачем.

А саме, в порядку поділу майна подружжя, за позивачем ОСОБА_1 визнати право власності на квартиру АДРЕСА_4 , яка зареєстрована на її ім`я, припинивши право відповідача на Ѕ частку в цьому майні.

За відповідачем ОСОБА_5 визнати право власності на квартиру АДРЕСА_6 та автомобіль марки «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 , які зареєстровані за відповідачем, припинивши право власності позивача на Ѕ частку в цьому майні.

При цьому, суд враховує, що автомобіль є неподільним і його спільне використання сторонами неможливе, а одноособове користування зазначеним транспортним засобом лише відповідачем, на якого він зареєстрований, істотно порушує право власності позивача, а тому право позивача на автомобіль підлягає припиненню з виплатою грошової компенсації.

Так як загальна вартість майна, право власності на яке підлягає визнанню за відповідачем складає 1271336,00 грн., а вартість майна, право власності на яке визнано за позивачем 650496,00 грн., відповідно з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація різниці між вартістю вказаного майна в розмірі 620840,00 грн.

Такий поділ майна суд вважає найбільш правильним та таким, що максимально відповідає інтересам обох сторін.

При визначенні вартості спірного майна суд виходив із наданих позивачем звітів про оцінку майна, які відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Щодо доводів представників відповідача про не врахування позивачем при поділі майна подружжя двох зупинкових комплексів, автомобіля «Infiniti FX» та квартири АДРЕСА_14 , суд до уваги їх не приймає, оскільки відповідач із зустрічним позовом до суду про поділ цього майна не звертався.

Крім того, відповідачем та його представниками не надано доказів набуття позивачем у власність зупинкових комплексів, а квартира АДРЕСА_14 згідно наявних у справі доказів придбана позивачем до реєстрації шлюбу, а тому не є об`єктом спільної власності подружжя, а визнання дійсним біржового договору в судовому порядку в період шлюбу не змінює статусу такого майна.

Щодо відшкодування понесених позивачем витрат на оцінку майна на загальну суму 10000,00 грн., що підтверджується дублікатами товарних чеків від 07.02.2019 на суму 1900,00 грн., 11.01.2019 на суму 1800,00 грн., 11.01.2019 на суму 1800,00 грн., 11.01.2019 на суму 2500,00 грн., 11.01.2019 на суму 2000,00 грн., то враховуючи, що в задоволенні позовних вимог щодо житлового будинку судом відмовлено, відповідно відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають витрати на оцінку майна в розмірі Ѕ від 8100,00 грн. (10000,00 1900,00), що складає 4050,00 грн.

Так як позовні вимоги задоволені частково, тому пропорційно задоволеним вимогам на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4172,41 грн. (5763,00 х 72,40% (6549851,00 х 100 / 9046170,80)).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у власність по Ѕ частині квартири АДРЕСА_4 , квартири АДРЕСА_6 , нежитлового об`єкту по АДРЕСА_5 , нежитлової будівлі автомийки по АДРЕСА_8 та автомобіля марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 ,

В порядку поділу майна подружжя визнати:

- за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4 ;

- за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_6 та автомобіль марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 .

Припинити право спільної часткової власності:

- ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_6 та автомобіль марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості різниці між вартістю майна - квартири АДРЕСА_4 , квартири АДРЕСА_6 та автомобіля марки «Lexus RX 350», 2007 р.в, державний номер НОМЕР_2 , в розмірі 620840,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оцінку майна в розмірі 4050,00 грн. та судовий збір в розмірі 4172,41 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ;

відповідач ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ;

треті особи: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_16 ; ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_17 .

Повний текст судового рішення складено 13.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко