П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Київ

Справа № 22-7863 Головуючий у1-й інстанції - Арапіна Н. Є.

Унікальний № 755/17497/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Герасимова Петра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,-

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 пред`явила в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття, стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на лікування двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , та сина ОСОБА_4 , у розмірі 15 257 грн 50 коп. (а.с.1-4).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03 березня 2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Крім того, позивач понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням сина ОСОБА_3 у розмірі 24 570 грн та пов`язані з лікуванням сина ОСОБА_4 у розмірі 5 945 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей задоволено повністю.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2019 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 .

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов`язані з лікуванням двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , у розмірі 15 257 грн 50 коп.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 536 грн 80 коп. віднесено судом за рахунок ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 , адвокат Герасимов П. О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.159-162).

В частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей рішення сторонами не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у визначений судом строк не подала, ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі позивач отримала 28 травня 2020 року.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Герасимова П. О. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При вирішенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, судом першої інстанції встановлено наступне.

Позивач просила стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на лікування малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , в сумі 15 257 грн 50 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням сина ОСОБА_3 у розмірі 24 570 грн та пов`язані з лікуванням сина ОСОБА_4 у розмірі 5 945 грн.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що загальний розмір витрат становить у розмірі 30 380 грн, однак, суд при визначенні розміру додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 , які підлягають стягненню з відповідача вважав за необхідне виходити із суми 24 570 грн, що є в межах позовних вимог. Загальна сума витрат, пов`язаних з лікуванням дітей, документально підтверджена позивачем у сумі 30 515 грн (24 570 грн + 5 945 грн). Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на лікування малолітніх дітей. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням малолітніх дітей, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування в добровільному порядку.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У даному випадку на підтвердження позовних вимог позивачем надано: фіскальний чек від 06 травня 2019 року на суму 700 грн (а.с.11); фіскальний чек від 06 травня 2019 року на суму 410 грн (а.с.12); акт надання послуг № 00006648 від 13 квітня 2019 року на суму 1 100 грн (а.с.13); акт надання послуг № 00006782 від 22 квітня 2019 року на суму 940 грн (а.с.14); акт надання послуг № 00006825 від 24 квітня 2019 року на суму 150 грн (а.с.15); акт надання послуг № 00007402 від 11 червня 2019 року на суму 7 750 грн (а.с.16); акт надання послуг № 00003267 від 25 липня 2019 року на суму 640 грн (а.с.17); акт надання послуг № 00003283 від 27 липня 2019 року на суму 550,00 грн. (а.с.18); акт надання послуг № 00003340 від 31 липня 2019 року на суму 230 грн (а.с.19); акт надання послуг № 00004021 від 23 вересня 2018 року на суму 295 грн (а.с.20); акт надання послуг № 00004077 від 28 вересня 2018 року на суму 790 грн (а.с.21); акт надання послуг № 00004109 від 01 жовтня 2018 року на суму 820 грн (а.с.22); акт надання послуг № 00004334 від 25 жовтня 2018 року на суму 230 грн (а.с.23); акт надання послуг № 00004381 від 29 жовтня 2018 року на суму 1 000 грн (а.с.24); акт надання послуг № 00004550 від 10 листопада 2018 року на суму 1 160 грн (а.с.25); фіскальний чек від 11 червня 2019 року на суму 11 810 грн (а.с.26) та фіскальний чек від 11 червня 2019 року на суму 7 750 грн (а.с.26).

Задовольняючи заявлений позивачем розмір додаткових витрат, районний суд не перевірив правильність проведеного позивачем розрахунку загальної суми понесених витрат на лікування дітей.

При перевірці правильності визначення позивачем загальної суми витрат на лікування дітей апеляційним судом встановлено, що витрати на лікування сина ОСОБА_5 склали 22 630 грн. (700 + 410 + 940 + 150 + 7 750 + 640 + 230 + 11 810), а витрати на лікування сина Марка склали 5 945 грн. (1100 + 550 + 295 + 790 + 820 + 230 + 1000 + 1160). Отже загальний розмір витрат на лікування дітей склав 28 575 грн. (22 630 + 5 945). Одна друга частина від цієї суми становить 14 287 грн. 50 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що надані позивачем на підтвердження витрат на лікування дітей докази не є достовірними, оскільки копії квитанцій не містять відомостей про призначення платежу, а квитанція на суму 11 810 грн. не підтверджує факту понесення витрат на лікування сина ОСОБА_5 , не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної частини рішення ураховуючи таке.

Фіскальний чек № від 11 червня 2019 року на суму 11 810 грн. (а.с.26) узгоджується із замовленням на надання медичних (стоматологічних) послуг на указану суму від указаної дати (а.с.30), які включали анестезіологічне забезпечення в стоматології, а також з актом про надання стоматологічних послуг сину ОСОБА_5 від 11 червня 2019 року на суму 7 750 грн., зокрема, видалення двох молочних зубів при ускладненому періодонтиті (а.с.16) та фіскальним чеком на цю суму від 11 червня 2019 року (а.с.26).

Посилання в апеляційні скарзі на недоведеність понесення позивачем додаткових витрат на лікування сина Марка у розмірі 5 945 грн відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки вони суперечать наданим позивачем письмовим доказам.

Доводи апеляційної скарги про те, що копії квитанцій на суму 700 грн (а.с.11) та на суму 410 грн (а.с.12) не містять призначення платежу, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні, оскільки указані в квитанціях суми збігаються з сумами виставлених рахунків за проведення маніпуляцій та аналізів (а.с.11-12). Позивачем було надано копії медичних розрахункових документів (а.с.11-12), у котрих особою, якій надаються послуги, зазначено ОСОБА_3 та вказаний детальний перелік аналізів, які свідчать про те, що вказані витрати необхідні для лікування ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем протягом 8 років надавались позивачу грошові кошти на утримання дітей в сумі 2 000 грн щомісячно та покривали аліменти на утримання дітей та додаткові витрати, колегія суддів відхиляє, оскільки з наданих відповідачем копій розписок ОСОБА_2 за 2014 - 2019 роки про отримання грошових коштів на утримання дітей не убачається, що вони були отриманні нею саме на лікування дітей за наявними в матеріалах справи медичними розрахунками та актами виконаних робіт.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Ураховуючи наведене апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру стягнутих додаткових витрат на дітей шляхом його зменшення з 15 257 грн 50 коп. до 14 287 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Герасимова Петра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 257 грн. 50 коп до 14 287 (чотирнадцяти тисяч двохсот вісімдесяти семи) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома