Провадження № 2/761/3658/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представників позивача та відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Уніка», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 (надалі по тексту - позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі по тексту - відповідач 1), Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - відповідач 2), третя особа: ОСОБА_4 , у якому просила суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, кошти в розмірі - 12 951 грн. 60 коп. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2019 року о 19.05 год. в м.Києві по вул.В.Чорновола, 12, водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п.13.1 ПДР України не врахував дорожньої обставновки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, а власниці автомобля марки «Тойота» позивачу ОСОБА_3 були завдані матеіральні збитки.

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 вересня 2019 року було визначено ОСОБА_4

28.08.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату частину страхового відшкодування позивачу у розмірі - 6 283 грн. 40 коп., але вказаний розмір значно менший за заподіяний розмір шкоди у дійсності майну позивачці, який згідно акту здачі-приймання робіт від 10.09.2019 року становить - 19235 грн.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6317886 від 18.11.2018 року страхувальником та власником транспотного засобу «Мерседес», який під час вчинення ДТП перебував під керуванням третьої особи ОСОБА_4 , записано відповідача 2 - АТ «Райффайзен Банк Аваль», із яким також винуватець перебував у трудових відносинах на час вчинення ДТП.

З урахуванням вимог ст.ст.1172, 1192 ЦК України та судової практики саме в солідарному порядку підлягають стягненню з відповідачів 1 і 2 недоплачені суми реальних збитків позивачу у сумі - 12 951,60 грн., оскільки остання здійснила фактичний ремонт автомобіля за власні кошти.

Так, позивач вважає, що саме вказана різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами на оплату матеріалів та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля підлягає стягненню з відповідачів.

28.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача 1, де останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зважаючи на те, що дійсно між АТ «Райфайзен банк Аваль» та ПрАТ «СК Уніка» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6317886 (надалі - Поліс), а саме транспортного засобу марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 . 11.07.2019 року сталась ДТП за участю вказаного транспортного засобу та автомобіля марки «Тойота», власником якого є позивачка. У зв`язку з визнанням винуватим у вчиненні вказаного ДТП третьої особи ОСОБА_4 було розраховано розмір матеірального збитку у сумі - 9 497, 68 грн., але із урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість позивацчі було випалчено 6283 грн.40 коп., а в подальшому було донараховано та сплачено - 3214,28 грн. у зв`язку з подання інших підтверджуючих документів. Відтак, жодних інших зобов`язань у страхової компанії не виникає і тому підстав для стягнення додаткових коштів немає.

У відзиві від 28.01.2020 року відповідач 2 заперечував проти задовлення позову, оскільки обов`язок з виплати страхового відшкодування виникає тільку у відповідача 1 із врахуванням укладення із ним Полісу (договору страхування). Вказаний обов`язок страхова компанія виконала, сплативши позивачці кошти відшкодування у розрахованому розмірі - 9497,68 грн. В той же час, наданий акт виконаних робіт не може бути доказом заподіяння іншої - більшої суми збитків, оскільки він не відповідає встановленого експертному висновку розміру збитків і не відповідає даним огляду пошкодженого автомобіля. Обов`язок з виплати страхованого відшкодування банком як власником транспортного засобу під керування винуватця ДТП виникає виключно у разі перевищення розімру збитків встановленого ліміту згідно Полісу, чого у даному випадку не було.

У своїх письмових поясненнях третя особа зазначила, що він підтримує відзив банку та заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що у разі підтвердження належним чином оплати коштів у розмірі додаткової суми - 3 214,28 грн. можливе стягнення коштів за цим позовом за виключеннмя вказаної суми.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача 1 і третя особа у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Тойота» д/н НОМЕР_2 (а.с. 26).

В той жде час, вбачається, що 11 липня 2019 року о 19.05 год. в м.Києві по вул.В.Чорновола, 12, водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п.13.1 ПДР України не врахував дорожньої обставновки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження.

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 вересня 2019 року було визначено ОСОБА_4 (а.с.11).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6317886 від 18.11.2018 року страхувальником та власником транспотного засобу «Мерседес», який під час вчинення ДТП перебував під керуванням третьої особи ОСОБА_4 , записано відповідача 2 - АТ «Райффайзен Банк Аваль», із яким також винуватець перебував у трудових відносинах на час вчинення ДТП.

При цьому, ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну по даному полісу становить - 100 000,00 грн., франшиза - 0 грн. (а.с.55).

За умови ч.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 22.1. зазначеного Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

30.07.2019 року на замовлення ПрАТ «СК «Уніка» було визначено вартість матеріального збитку завданого належному позивачці транспортному засобу марки «Тойота» д.н.з НОМЕР_2 на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, який із урахуванням ПДВ на запасні частини склав - 9497,68 грн. (а.с.78).

За наслідками звернення позивачки до страхової компанії 28.08.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату частину страхового відшкодування позивачці у розмірі - 6 283 грн. 40 коп. (а.с.16), а в подальшому сплачено ще - 3214,28 грн. (а.с.86), тобто всього було сплачено страхового відшкодування за спричинення забезпеченим автомобілем марки «Мерседес» збитків автомобілю позивачки в сумі - 9497,68 грн.

Між тим, обгрунтовуючи свої позовні вимог позивач зазначає про необхідність стягнення коштів за фактично заподіяними збитки в розмірі понесених витрат на ремонт автомобіля після ДТП.

Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідні роз`яснення містяться і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», де вказано, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. .

Як вказано у постанові Верхового Суду від 26.06.2018 року за №61-9547св18, то системний аналіз вимог ст.ст.1192, 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу).

Як вбачається з акту здачі-прийняття робіт від 10.09.2019 року, то ФОП ОСОБА_5 надав послуг з виконання робіт з ремонту та встановленню запчастин на т/з марки «Тойота» д.н.з НОМЕР_3 , що належить позивачці, в розмірі - 19235 грн. (а.с.17). Вказані кошти були сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується квітанцією від 10.09.2019 року (а.с.18).

Відтак, суд приходить до висновку про можливість стягнення коштів фактичних витрат, що понесла позивачка у зв`язку з ремонт пошкодженої речі згідно вказаного акту здачі-приймання робіт у сумі різниці між фактично отриманими коштами та належними до виплати за цим актом, але за виключенням коштів у сумі наклійки заднього бампера, оскільки його наявність на бампері на час ДТП і пошкодження матеріали справи не містять (19235 грн. - 9497,68 грн. - 1087 грн = 8650,32 грн.).

Вирішуючи питання щодо стягнення вказаних коштів з відповідачів слід зазначити, що у відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому, розмір страхового відшкодування у цій справі не перевищує ліміту відшкодування згідно Полісу, а тому вказані кошти фактичних витрат підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Уніка», як кошти недоплаченого страхового відшкодування, оскільки саме вказана страхова компанія має нести відповідальність за пошкодження, здійсненні застрахованим у ній транспортним засобом.

При цьому, з цих же підстав суд не вбачає за можливе покладати обов`язок про стягнення коштів фактичних збитків з відповідача 2 як власника застрахованого транспортного засобу, оскільку усі відповідальність в межах ліміту має нести ПрАТ «СК «Уніка», що узгоджується із постановою Верховного суду від 15.08.2018 року у справі №209/3145/15-ц.

Відтак, надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 1 на користь позивача недоплаченої суми коштів понесених нею збитків в сумі - 8650,32 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача 1 на користь позивача судовий збір в розмірі - 768,40 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 105, 110, 112, 526, 979, 980, 1166, 1187. 1188 ЦК України, ст. 248 ГК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 137, 139, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",Законом України «Про страхування», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Уніка», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Уніка»на користь ОСОБА_3 кошти матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмір фактичних витрат в сумі - 8 650 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі -768 грн. 40 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог про стягнення коштів матеріальних збитків, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , адреса знаходження: м.Київ, вул.Саксаганського, 70-А.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», , адреса знаходження: м.Київ, вул.Лєскова, 9.

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_2 .

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

повний текст виготовлено 30.06.2020 року