Справа №198/196/20
Провадження №2/0198/151/20
17 липня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що на підставі підписаної заяви № б/н від 20.09.2007 відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці кредит у встановленому договором розмірі.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.03.2020 має перед Банком заборгованість у розмірі 82 132,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 44 287,57 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України 18 235,70 грн., пеня 15 459,96 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 3 899,16 грн.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 82 132,39 грн. за кредитним договором № б/н від 20.09.2007 та судові витрати в сумі 2 102,00 грн.
29.04.2020 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Представник позивача разом з позовом надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності.
Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документам, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказана поштова кореспонденція ОСОБА_1 не була вручена та повернулась до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 75).
У зв`язку з неявкою відповідачки до суду та відсутністю відомостей про вручення їй судових повісток судові засідання неодноразово відкладались.
Так, у судові засідання, призначені на 19.05.2020, 02.06.2020, 16.06.2020, 30.06.2020 та 17.07.2020, ОСОБА_1 не з`явилась, в той час як судову повістку на 16.06.2020 отримала особисто та завчасно (а.с. 88).
Таким чином, відповідачка знала про судовий розгляд справи, однак в судові засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або будь-яких інших заяв не надавала, тому зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 20.09.2007 ОСОБА_1 заповнила та підписала в ЗАТ КБ «ПриватБанк» заяву № б/н, на підставі якої банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з відсотковою ставкою 22,8 % річних та видав кредитку «Універсальна» № НОМЕР_1 , 55 днів пільгового періоду. (а.с. 38).
Підписавши вказану заяву, відповідачка погодилась, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.
30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ "ПриватБанк" змінено тип та найменування позивача із "Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк" на "Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк". Державну реєстрацію вказаних змін проведено 17.07.2009 року. У п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ "ПриватБанк".
Відповідно до п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 54).
Згідно з ч. 3 ст. 512, ст. 514 кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до АТ КБ "ПриватБанк" перейшли права кредитора за договором № б/н від 20.09.2007, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором
В силу положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зі змісту заяви № б/н від 20.09.2007 виходить, що сторони узгодили істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредитного ліміту, відсоткової ставки та неустойки у випадку порушення позичальником зобов`язань.
Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача станом на 22.03.2020 має перед Банком заборгованість у розмірі 82 132,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 44 287,57 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України 18 235,70 грн., пеня 15 459,96 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 3 899,16 грн.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(ст. 549 ЦК України).
В заяві від 20.09.2007 визначена відповідальність за невиконання позичальником своїх зобов`язань у вигляді штрафу.
Так, при порушенні ним строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову.
Між тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження узгодження між сторонами порядку нарахування та розміру пені.
До того ж, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003-цс15).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 пені у сумі 15 459,96 грн. задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 20.09.2007 у сумі 66 672,43 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 44 287,57 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України 18 235,70 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 3 899,16 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 102,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідачки інших судових витрат позивачем не заявлено.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 66 672,43 грн., що складає 81 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1 702,62 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 17.07.2020.

Суддя І. О. Гайдар