СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/4327/20
пр. № 2/759/3367/20
30 червня 2020 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гродського П.В.,
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що під час ДТП, яка мала місце 22.09.2018 позивач відбулося зіткнення автомобіля «Jeep Liberty» днз: НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого транспортний засіб останнього був пошкоджений, у зв`язку з чим йому була спричинена матеріальна шкода. Також у зв`язку з наявністю винних дій відповідача по даній справі ОСОБА_2 , в результаті яких постраждала сім`я позивача, йому була спричинена моральна шкода, тому вважає, що відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання, утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.04.2020 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 120).
Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 26.06.200 позивачем було подано заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, через встановлення карантину, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 124).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 126).
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 127, 128).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 22.09.2018 о 09 год. 13 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Києві по пр. Перемоги 115, перед початком руху не впевнився в безпечності руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Jeep Liberty» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 провадженні за адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_1 , закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 19).
25.02.2019 постановою Київського апеляційного суду залишено без змін постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 (а.с. 20-22).
Крім цього за зазначеною подією, що мала місце 22.09.2018 на ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 23), оскільки ОСОБА_2 22.09.2018 приблизно о 09 год. 13 хв., в м. Києві на пр. Перемоги, 115, керуючи автомобілем «Jeep Liberty» державний номерний знак НОМЕР_3 , при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 ПДР.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2019 ОСОБА_2 було притягнено до адміністративно відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення (а.с. 24).
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.09.2018 складеного о 12 год. 00 хв. слідчим Солом`янського УПк-н. поліції Погорілим О.О. встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав ушкодження заднього лівого крила, переднього лівого крила, ЛФН, заднього бамперу, переднього бамперу, лівого заднього стоку, ліва водійська та пасажирська дверка, пошкодження лівого переднього і заднього диску (а.с. 47).
Як вбачається із висновку експерта №035 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 12.11.2018 складеного судовим експертом Жупаненко О.В. встановлено, що причиною даної ДТП є невідповідності у виконанні вимог п.п. 1.5; 2.39(д); 10.01;10.3;12.1;12.3;12.4 та 12.9(б) ПДР в діях автомобіля «Jeep Liberty» ОСОБА_2 (а.с. 56-58).
За вказаний висновок судового експерта №035 від 09.11.2018 було оплачено на підставі розрахункової квитанції «331148 Серія ААПА Форма №РК-1 у розмірі 2800 грн 00 коп. (а.с. 59).
Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пунктом 3.3. глави 3 Положення передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.
Касові ордери або видаткові відомості одразу ж після одержання або видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис Оплачено із зазначенням дати (число, місяць, рік) (пункт 3.12. глави 3 Положення).
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач жодним чином не підтверджує факт заподіяння матеріальних, моральних та фізичних або психологічних страждань, а також не доводить, за яких обставин або якими саме діями вони заподіяні, також позивачем не доведено протиправність дій та вина відповідача.
У силу ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом.
В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо): порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Проте зазначені докази не можуть братися судом до уваги, оскільки у першому випадку позивачем надано договір про надання правової допомоги від 07.11.2018 укладеного між адвокатом Гінгуляк В.М та ОСОБА_1 акт-розрахунок приймання виконання робіт, вартості надання правової допомоги та отримання гонорару від 26.02.2019, однак не надано доказів фактичної оплати послуг адвоката, крім того його послуги були пов`язані із розглядом іншої справи в іншому засіданні, у другому випадку позивач подав договір №01/26.02.20 про надання правової допомоги від 26.02.2020 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Присяжнюк М.П., проте в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, позивачем не надано угоди між адвокатом, що передбачає розмір витрат на правову допомогу, як і не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витраченого на це часу, що сплачена або підлягає сплаті відповідачем, окрім того, не надано доказів фактичної оплати послуг адвоката, а складність справи, кількість судових розглядів та предмет спору не обумовлює можливість стягнення таких сум коштів, що зазначено у заяві.
Та у третьому випадку із наданої квитанції №50 від 25.09.2018 на суму 5600 грн 00 коп. не зрозуміло кому сплачувалися кошти та у призначенні платежу не вказано за які послуги були вони сплачено, крім цього відсутній договір про надання правової допомоги, не надано угоди між адвокатом, що передбачає розмір витрат на правову допомогу, як і не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витраченого на це часу, що сплачена або підлягає сплаті відповідачем.
Відтак, клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанова Пленуму ВCСУ України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 147, 179, 209, 212, 214, 215, 218, 360-7 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) завдану матеріальну шкоду у розмірі 114399 (сто чотирнадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір по справі 131 (сто тридцять одну) грн 01 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 03.07.2020.