Дата документу 07.07.2020 Справа № 311/4069/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/4069/18
Провадження №22-ц/807/1766/20
Головуючий в 1-й інстанції Сидоренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року, ухвалене у м. Василівка (повний текст рішення складено 03 березня 2020 року) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 11.11.2016 року о 18:20 годині в м. Запоріжжя по пр.Соборний сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль BMW, що був застрахований АТ "СК "АХА Страхування" за Договором добровільного страхування наземного транспорту №62943а6е від 27.05.2016 року. Згідно Довідки № 224551 про ДТП та постанови Василівського районного суду Запорізької області від 05.12.2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України (ст.124 КУпАП). Страхувальник звернувся до позивача ПрАТ "СК "АХА Страхування" з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2177611 від 21.11.2016 року та умов Договору страхування № 62943а6е від 27.05.2016 року, розмір страхового відшкодування склав 152429,04 гривень, яке АТ "СК "АХА Страхування" було сплачено на СТО згідно платіжного доручення № 284200 від 22.11.2016 року. Відповідно до акту виконаних робіт №202649 вартість відновлювального ремонту ТЗ BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) склала 148057,32 гривень. Відповідно до листа АТ "СК "АХА Страхування" СТО (ТОВ "АФЦ Баварія") було повернуто на рахунок AT "СК "АХА Страхування" надлишково перераховані кошти за ремонт пошкодженого ТЗ в розмірі 4371,72 гривень. Позивач вважає, що до ПрАТ "СК "АХА Страхування" перейшло право вимоги на отримання від винної особи, відповідача ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" згідно полісу № НОМЕР_3 . 13.02.2018 року ПрАТ "СК "АХА Страхування" звернувся до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" із Заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 04.04.2018 року ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" було здійснено виплату страхового відшкодування в добровільному порядку в розмірі 99000,00 гривень (з яких ліміт відповідальності - 100 000,00 гривень, франшиза -1000,00 гривень). За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 49057,32 гривень (148057,32 гривень - 99000,00 гривень = 49057,32 гривень). Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49057,32 гривень та судовий збір в сумі 1762,00 гривень.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року, позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (місцезнаходження: 04070 м.Київ, вул.Іллінська буд.8, ) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49057 (сорок дев`ять тисяч п`ятдесят сім) гривень 32 копійки, судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок, а всього стягнути 50819 (п`ятдесят тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 32 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув заяву про передачу пошкодженого майна, яке становить цінність після відшкодування збитків особі відповідальній за шкоду, чим порушив право позивача, оскільки пошкоджені запасні частини і агрегати мають певну цінність, і їх реалізація дозволила б позивачу компенсувати стягнуте судом страхове відшкодування.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 травня 2016 року між ОСОБА_3 та АТ "СК "АХА Страхування" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №62943а6е, відповідно до умов якого АТ "СК "АХА Страхування" взяло на себе зобов`язання здійснити відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника, за належним ОСОБА_3 транспортним засобом BMW х5 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком дії договору з 28.05.2016 року по 27.05.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.32-39).

11.11.2016 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, у м. Запоріжжі по пр. Соборний в районі будинку № 24, водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, а саме: керуючи транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat 1.8 державний номерний знак НОМЕР_2 , який йому належить, при зміні напрямку руху (розвороті), не впевнився у безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем BMW х5 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 05.12.2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 гривень, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.14). Вказані обставини також підтверджується Довідкою № НОМЕР_5 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Управлінням патрульної поліції у м. Запоріжжя, копій якої є в матеріалах справи (а.с.15).

Згідно з Рахунком фактурою №63580 від 15.11.2016 року, складеним ТОВ "АФЦ Баварія", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW х5 державний номерний знак НОМЕР_1 складає 152429,04 гривень, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.18).

Відповідно до Страхового акту №АХА2177611 від 21.11.2016 року, складеного "СК "АХА Страхування", копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.16) та умов Договору страхування № 62943а6е від 27.05.2016 року (а.с.32-39), розмір страхового відшкодування склав 152429,04 гривень.

Відповідно до п.29.13 Договору страхування № 62943а6е від 27.05.2016 року при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи по відповідному ризику.

Розрахунок розміру виплаченого ПрАТ "СК "АХА Страхування" страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком наступний: 152429,04 гривень - 0,00 гривень = 152429,04 гривень (з яких: 152429,04 гривень - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW х5 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно рахунку-фактури №63580; 0,00 гривень франшиза, згідно договору страхування від 27.05.2016 року).

Як вбачається з платіжного доручення №284200 від 22.11.2016 року, АТ "СК "АХА Страхування" було сплачено ТОВ "АФЦ Баварія" розмір страхового відшкодування в сумі 152429,04 гривень, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.12).

Відповідно до Акту виконаних робіт №202649 від 21.12.2016 року ТОВ "АФЦ Баварія", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW х5 державний номер НОМЕР_1 склала - 148057,32 гривень, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.19-20).

За листом АТ "СК "АХА Страхування" вих.№13054/12 ЦВ від 26.12.2016 року, ТОВ "АФЦ Баварія" було повернуто на рахунок AT "СК "АХА Страхування" надлишково перераховані кошти за ремонт пошкодженого транспортного засобу BMW в розмірі 4371,72 гривень (а.с.13).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen Passat державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" згідно полісу № НОМЕР_3 , яким встановлений ліміт відповідальності ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" в розмірі 100000,00 гривень, франшиза - 1000,00 гривень, що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ (а.с.43), що відповідачем не оспорюється.

13.02.2018 року АТ"СК "АХА Страхування" звернулося до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" із Заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.44).

04.04.2018 року ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" здійснено виплату страхового відшкодування в добровільному порядку в розмірі 99000,00 гривень (з яких ліміт відповідальності - 100000,00 гривень, франшиза - 1000,00 гривень), що відповідачем не оспорюється.

Таким чином, сума збитків, які залишилися не відшкодованими на теперішній час становить 49057,32 гривень (148057,32 гривень - 99000,00 гривень = 49057,32 гривень)

14.08.2018 року ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до ОСОБА_1 з Претензією № СУ/005087/4-3 про регресні вимоги в сумі 49057,32 гривень (а.с.8), проте відповіді на дану претензію отримано не було, кошти на рахунок позивача від ОСОБА_1 не надійшли, збитки відповідачем до теперішнього часу не відшкодовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки страховик потерпілого ПрАТ "СК "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №62943а6е від 27.05.2016 року, укладеного з ОСОБА_3 , поніс фактичні витрати за завдані збитки, винуватцем у завданні яких є відповідач ОСОБА_1 , на ці правовідносини поза межами ліміту відповідальності страховика поширюються положення статті 993 ЦК України про суброгацію.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом ст.ст. 993, 1194 ЦК України непокрита частина фактичних витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, підлягає стягненню з особи, з вини якої сталася ДТП.

Враховуючи те, що відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49057,32 грн. обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, звертаючись до суду із відповідною заявою відповідач, мав довести факт отримання страховиком від страхувальника пошкодженого майна після здійснення оплати і знаходження цього майна в розпорядженні страховика.

Відповідно до п.26.3.11 Договору добровільного страхування наземного транспорту за №62943а6е від 27.05.2016 року, Страховик має право: одержати у власність ТЗ, складові частини, деталі та обладнання ТЗ відносно яких страхове відшкодування виплачено в повному обсязі відповідно їхньої вартості.

Страховиком, відповідно до пункту 1 Договору добровільного страхування наземного транспорту за №62943а6е від 27.05.2016 року року є АТ "СК "АХА Страхування"".

Таким чином за умовами договору, який укладено з ОСОБА_3 , АТ "СК "АХА Страхування"" мало можливість отримати у власність складові частини, деталі та обладнання ТЗ відносно яких страхове відшкодування виплачено в повному обсязі відповідно їхньої вартості.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реалізації АТ "СК "АХА Страхування" цього права і знаходження в його розпорядженні відповідного майна.

Правова позиція Верховного суду викладена в постанові від 07.11.2018 року по справі №462/6105/16-ц, на яку посилається апелянт не стосується правовідносин між страховою компанією і винною у ДТП особою.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повна постанова складена 07 липня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков