Номер провадження: 88-ц/813/18/20
Номер справи місцевого суду: 509/4315/16-ц
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта», третя особа ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, отриманих за продаж садового будинку та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Атланта» про повернення грошових коштів, стягнення 3% річних та відшкодування шкоди.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 562 грн., що еквівалентно 500 доларів США, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 122 058 грн., що еквівалентно 4 500 доларам США, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 1 695,25 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Овідіопольського районного суду Одеської скасувати частково, постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу 122 058 гривень, що еквівалентно 4500 дол. США відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від простроченої суми відмовлено.

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, мотивуючи свої вимоги тим, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови від 02 грудня 2019 року вийшов за межі доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених суді першої інстанції.

Зазначивши, що судом не було прийнято до уваги наявність у нього підписаного ОСОБА_2 договору поруки від 01.10.2016 року, а також, що суд застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, чим були порушені його права.

Вважаючи, що вказані обставини є підставами для перегляду постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами, заявник просив скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, шляхом перегляду справи за нововиявленими обставинами, а саме, наявністю договору поруки від 01.10.2016 року підписаного ОСОБА_2 та постановити судове рішення, яким залишити в силі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року.

Сторони про розгляд справи на 10 липня 2020 року були сповіщені (а.с. 72-76 т. 2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 02.12.2019 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Атланта» про повернення грошових коштів, стягнення 3% річних та відшкодування шкоди.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 562 грн., що еквівалентно 500 доларів США, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 122 058 грн., що еквівалентно 4 500 доларам США, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 1 695,25 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

На рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Овідіопольського районного суду Одеської скасувати частково, постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору доручення, укладеного в усній формі між нею та повіреним, уповноважила ОСОБА_1 зареєструвати право власності та продати належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно договору №105/16 від 1 жовтня 2016 року про намір укласти угоду, укладеного між ТОВ «Атланта» як агентством, ОСОБА_3 як власником та ОСОБА_1 як покупцем, власник і покупець зобов`язались укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження садового будинку та земельної ділянки площею 0,040 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . За умовами Договору №105/16 від 1 жовтня 2016 року сторони узгодили ціну об`єкту, яка рівна грошовій сумі в гривнях та еквівалентна 5000 дол. США; власник прийняв «забезпечувальний платіж» в грошовій сумі в гривнях, яка еквівалентна 500 дол. США.

01.10.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4500 дол. США в рахунок сплати за садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 зобов`язується в строк до 21.01.2017 року підготувати всі необхідні для вчинення правочину документи. ОСОБА_2 в свою чергу виступає поручителем та гарантує виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань перед Стецюком С.Б. та у випадку неможливості укласти правочин у визначений строк, гарантує повернення ОСОБА_1 від ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 4500 дол. США.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_3 набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на спадщину, яка складається з садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці площею 0,04 га, кадастровий номер :01:001:0762.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3 набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на спадщину, яка складається з земельної ділянки, площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0762.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, виходив з того, що договір поруки не був підписаний ОСОБА_2 , на що, суд першої інстанції не звернув уваги, проте вказане було підставою визнання договору недійсними у зв`язку з невідповідністю їх вимогам ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України, а саме, волевиявлення ОСОБА_2 як учасника правочину, а тому цей правочин не може вважатися такими, що спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним.

Як на нововиявлену обставину, заявник посилався на те, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови від 02 грудня 2019 року вийшов за межі доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є процесом, що визначається юридичною природою цих обставин, до яких відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, що існували на час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Як роз`яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 Постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Атланта» про повернення грошових коштів, стягнення 3% річних та відшкодування шкоди.

ОСОБА_2 не погодившись частково з рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати частково, постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного та відповідно до матеріалів справи встановлено, що при ухвалені постанови від 02 грудня 2019 року судом апеляційної інстанції справа розглянута в межах поданої позовної заяви ОСОБА_1 та в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , при цьому апеляційним судом були застосовані норми матеріального права у відповідності із виниклих між учасниками справи правовідносин.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно і повно проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та скасування постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови від 02 грудня 2019 року вийшов за межі доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених суді першої інстанції не є нововиявленими обставинами, так як спростовується матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

Керуючись ст. 429 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта», третя особа ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, отриманих за продаж садового будинку та відшкодування шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2020 року.

Головуючий______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра