КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8910/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року у складі судді Войтенко Ю.В.,

за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд з вказаним позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення заборгованості з заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 29.07.2013 року по 23.04.2015 року ОСОБА_1 працював на посаді провідного фахівця по роботі з проблемною заборгованістю кредитного департаменту АТ «Імексбанк».

Вказано, що при звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку, не було видано трудової книжки. В позасудовому порядку йому було відмовлено в виплаті вказаних грошових коштів. У зв`язку з чим, позивач звертається до суду та з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 3 369 грн. 98 коп. боргу з заробітної плати, 1 354 грн. 31 коп. індексації заробітної плати, 175 929 грн. 94 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Також позивач просив допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості з заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_1

Стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в розмірі 3 369 грн. 98 коп., індексацію заробітної плати в розмірі 1 354 грн. 31 коп., а також, середній заробіток в розмірі 175 929 грн. 94 коп., а всього - 180 654 грн. 23 коп.

Стягнуто з ПАТ «Імексбанк» в дохід держави 1806 грн. 54 коп. судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення в частині виплаті заробітної плати за 1 місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ПАТ «Імексбанк» в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А. посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування скарги, зазначено, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та інфляційних витрат є кредиторськими вимогами, а тому, враховуючи приписи, визначені ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, серед іншого, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобов`язань банку, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та інфляційних з 23.04.2015 року (здійснення тимчасової адміністрації) є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказано, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах, про що також зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що спір з ПАТ «Імексбанк» не є спором з виплати вкладу, а трудовим спором, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів «Про» працю України, Законом України «Про оплату праці» й іншими нормативними актами з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у частині щодо черговості виплати коштів.

Зазначає, що не був вкладником банку, а тільки найманим працівником, тому, після отримання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11.11.2019 року у справі №759/10559/19 28 грудня 2019 року була подана в ПАТ «Імексбанк» в Києві та 08 січня 2020 року надіслана поштою до ПАТ «Імексбанк» в місті Одесі кредиторська вимога для виконання рішення суду разом з копією рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11.11.2019 року у справі №759/10559/19 та копією виконавчого листа від 21.12.2020 року з проханням визнати ОСОБА_1 кредитором та сплатити присуджені йому кошти.

Посилається, на те що, оскільки конституційне право на отримання заробітної плати банком було порушено під час тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк», а досудова переписка та переговори з банком не призвели до погашення боргу із заробітної плати, а тому був змушений звернутись до суду.

Враховуючи зазначене, вважає, що судом першої інстанції досліджено матеріали справи та в результаті прийняте обґрунтоване рішення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за несвоєчасний розрахунок з працівником під час звільнення. Обмеження, встановлені у пункті 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюються на зобов`язання банку щодо виплати заробітної плати, тому виникло право на отримання компенсаційної виплати встановленої статтею 117 КЗпП України, а тому просив апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши Чубун Т.С. в інтересах АТ «Імексбанк», яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_1 який просив відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 працював в АТ «Імексбанк» з 29.07.2013 по 23.04.2015 року на посаді провідного фахівця (а.с.19).

Встановлено, що ОСОБА_1 було подано заяву на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» про звільнення за згодою сторін згідно з п.1 ст. 36 КЗпП з 23.04.2015 (а.с.50).

У заяві ОСОБА_1 на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» від 20.04.2015, просив у зв`язку зі звільненням, направити його трудову книжку за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 16, АТ «Імексбанк» (а.с.51).

Наказом №1057-к від 21.04.2015 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» Ю.П. Северина, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця управління по роботі з проблемною заборгованістю кредитного департаменту 23.04.2015 за угодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, наказано, виплатити компенсацію за невикористану відпустку за період з 29.07.2014 по 23.04.2015. Наказ було винесено на підставі заяви ОСОБА_1 , з яким він був ознайомлений 23.04.2015 року, про що свідчить його підпис на наказі (а.с.18).

Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Листом за підписом начальника відділу кадрового адміністрування №358/22 від 22.04.2015 року, згідно з яким вказано, що у зв`язку з розірванням 23.04.2015 року укладеного трудового договору відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України та згідно з заявою позивача, останнього повідомлено про те, що трудову книжку відправлено поштою до філії АТ «Імексбанк» у м. Києві. При цьому, на вказаному листі наявний підпис ОСОБА_1 про отримання трудової книжки (а.с.52).

Згідно з довідкою, підписаною уповноваженої особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» Ю.П. Севериною та головним бухгалтером Т . І . Литвиненко, сума заборгованості по заробітній платі станом на 23.04.2015 року складає 3 369, 98 грн. При цьому, у довідці зазначено що до 30.06.2015 року ОСОБА_1 повинен був до 30.06.2015 року надати до банку заяву про включення до реєстру кредиторів АТ «Імексбанк» 2 черги, для подальшого затвердження та виплати заборгованості (а.с.19).

Згідно з розрахунковим листом за квітень 2015 року ОСОБА_1 було нараховано 4 242 грн. 17 коп. в рахунок окладу та компенсації відпустки (а.с.20).

Також позивачем було надано довідку про середню заробітну плату, відповідно до якої середньоденна (середньогодинна) заробітна плата позивача складає 71 грн. 22 коп. (а.с.21).

Встановлено, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, заборгованість по заробітній платі, в сумі 3 369 грн. 98 коп., позивачу виплачена.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив, з того, що права позивача були порушені до запровадження процедури ліквідації, саме на етапі функціонування тимчасової адміністрації, при цьому він міг мати правомірні очікування на те, що відповідач буде діяти у відповідності до чинного законодавства та вирішить питання про виплату заборгованості з заробітної плати в період дії тимчасової адміністрації, а тому суд вбачає підстави для правомірності обрання саме такого способу захисту та задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 21 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 року за №50 АТ «Імексбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Того ж дня Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк» - Северина Ю.П.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» та повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було продовжено до 26.05.2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1045 від 27.05.2015 року ОСОБА_3 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк».

Рішенням №189 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.10.2015 Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» змінено на ОСОБА_4

28.04.2016 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №638 продовжено строк дії процедури ліквідації на 2 роки строком до 26.05.2018 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1697 від 01.09.2016 Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» змінено на Матвієнка А.А.

29.01.2018 рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №261 продовжено строк дії процедури ліквідації на 2 роки строком до 26.05.2020року включно.

Відповідно до ст. 45 Закону, Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

29.05.2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» № 94 (6098) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноважена особа Фонду та відшкодування коштів вкладників АТ «Імексбанк», а також вказану інформацію оголошено на офіційному сайті Фонду.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (частина перша статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у другу чергу задовольняються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульований розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) (пункт 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду (пункт 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Встановлено, що 23.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі заяви про звільнення та наказу №1057-к від 21.04.2015 згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день його звільнення уже була запроваджена тимчасова адміністрація.

Оскільки на час звільнення позивача в АТ «Імексбанк» вже було розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неможливим.

Відповідно до наведених вище приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними; цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду унеможливлює стягнення працівником сум в інший спосіб, аніж шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду із заявою про включення грошових вимог щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Справа з подібними фактичними обставинами справи та вимогами була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, за результатом якого прийнято постанову від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18), у якій було висловлено такий правовий висновок.

Вказаний висновок також викладено у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 694/215/16-ц (провадження № 61-37406св18), від 19 червня 2019 року у справі № 761/22643/15-ц (провадження № 61-2752св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 752/12611/16-ц (провадження № 61-19345св18), від 18 вересня2019 року у справі № 296/2435/16-ц (провадження № 61-30623св18).

За таких обставин, районний суд дійшов помилкового, необґрунтованого висновку про наявність підстав до задоволення позову.

Неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: