У Х В А Л А

09 липня 2020 року м. Київ

Справа № 760/11781/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/8214/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування шкоди, завданої злочином, 248 214,12 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14 грудня 2017 року відмовлено. Роз`яснено, що рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Не погодившись із такими судовими рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Справа надійшла до Київського апеляційного суду 06 травня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2020 року прийнято самовідвід судді-доповідача Стрижеуса А.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 13 травня 2020 року справу призначено судді-доповідачу Невідомій Т.О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т.О., судді Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року залишено без руху та надано строк для подання до суду оригіналу апеляційної скарги та сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання скаржником копії даної ухвали.

На виконання вищевказаної ухвали суду, 01 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків разом із доказами сплати судового збору (оригінал квитанції). 07 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків разом із належним чином завіреною копією апеляційної скарги на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017, оригінал якої разом із відповідними додатками було повернуто ОСОБА_1 29 серпня 2018 року (т. 3 а.с. 35) на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року (т. 3 а.с. 33), яка в подальшому скасована постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження суд виходить з наступного.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

При зверненні до практики ЄСПЛ (справа «Марченко М.В. проти України», заява № 63520/04) у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя, можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру.

У пункті 52 рішення «Меньшакова проти України» (заява № 377/02) від 08 квітня 2010 року ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (заява № 48778/99, пункт 25, ЄСПЛ 2002-ІІ).

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп вбачається, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Апеляційна скарга подана повноважною особою.

За подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі, визначеному відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

За своїм змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження не встановлено.

Керуючись, ст.ст.31,32, 359-361, 366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома