Головуючий суду першої інстанції Палова Ж.П.
Провадження № 22-ц/812/1092/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року м. Миколаїв Справа № 487/767/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Павлової Ж.П., в залі судового засідання в м. Миколаїв, про відмову в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що 20 березня 2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 20 261.90 грн., а також судових витрат.

На виконання судового наказу № 2-Н-229-09 від 20 березня 2009 року у відношенні ОСОБА_1 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Під час примусового виконання даного виконавчого документу державним виконавцем було встановлено, що боржник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з чим, постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС від 31 грудня 2015 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку зі смертю боржника.

Проте, Банк 19 лютого 2016 року звернувся до суду зі скаргою на дії та зазначену постанову державного виконавця та ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року визнано протиправними дії та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі смертю боржника.

На виконання вказаної ухвали суду, державним виконавцем 23 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-Н-229-09.

18 грудня 2017 року Банк з метою встановлення кола спадкоємців померлої ОСОБА_1 , звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про забезпечення доказів, в задоволенні якої ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2018 року було відмовлено.

05 квітня 2018 року Банк звернувся з запитом до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори щодо інформації про ознайомлення спадкоємців померлої ОСОБА_1 з вимогою АТ «Ощадбанк», на який 13 квітня 2018 року отримано відповідь, що спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Проте згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна від 21 січня 2020 року у власності ОСОБА_1 була 1/3 частка однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (останнє місце реєстрації). Також, по 1/3 частки вказаної квартири мають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Отже можливо припустити, що останні на момент відкриття спадщини постійно проживали з ОСОБА_1 за вказаної адресою, а тому відповідно вважається що вони є спадкоємцями померлої згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2020 року в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено з тих підстав, що заявник не довів суду фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, отже останнім не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правонаступництва після смерті ОСОБА_1 , що є процесуальним зобов`язанням заявника згідно приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України, у тому числі наявність свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, АТ «Ощадбанк», посилаючись на незаконність оскарженої ухвали, порушення норм процесуального права, просило її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідно до приписів ст. 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження Банком було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: інформації про коло осіб, які на момент відкритті спадщини проживали разом з померлим боржником.

Суд при ухваленні оскарженої ухвали, послався на відсутність доказів фактичного прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в той час взагалі не розглянувши вищевказане клопотання Банку, відповідно, відомості про місце проживання вказаних осіб на момент відкриття спадщини не витребував та не дослідив.

Більш того, як вбачається із матеріалів справи, учасники справи взагалі не повідомлялись судом про дату розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про заміну сторони виконавчого провадження. Між тим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інші учасники справи правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, надіславши заяву про слухання справи без її участі. Інші особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце розгляду справу. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу без участі осіб, які з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч. 3 ст. 442 ЦПК України).

Частина ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини також гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Отже, цей пункт втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» 2002 рік).

З матеріалів справи встановлено, що 05 лютого 2020 року справа надійшла до суду та прийнята до розгляду.

В заяві АТ «Ощадбанк» заінтересованими особами зазначає Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та осіб, які вважав за необхідне залучити як правонаступників.

За змістом ст.ст. 128, 130 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками, які направляються рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичним особам, які не мають статус підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та вручаються їм під розписку.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання (ч. 5 ст. 128 ЦПК України).

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч. 2 ст. 130 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції порушив ці вимоги процесуального закону та жодним чином не повідомив учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а 02 березня 2020 року розглянув справу, заначивши в ухвалі, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Між тим такий розгляд справи можливий у разі належного повідомлення учасників справи про її розгляд, чого не було зроблено судом першої інстанції у даній справі. За такого доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З урахуванням викладеного, ухвала Заводського районного суду від 02 березня 2020 року про вирішення заяви АТ «Ощадбанк» про заміну боржника у виконавчому провадженні правонаступниками підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у справі.

Судом встановлено, що судовим наказом №2-н-229-09 Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» філія Корабельного відділення № 8310 ВАТ «Ощадбанку» заборгованість по кредитному договору в розмірі 20 261,90 грн., а також судові витрати у розмірі 116,31 грн. і витрати з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 15 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 померла.

Спадкова справа після смерті боржника була заведена Третьою миколаївської державної нотаріальної конторою Миколаївської області 17 вересня 2015 року за кредиторською вимогою ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідно до відповідей Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18 липня 2016 року та від 13 квітня 2018 року, наданих на адресу АТ «Ощадбанк», останнього було повідомлено про те, що повідомити спадкоємців померлої ОСОБА_1 щодо надходження претензії немає можливості, оскільки такі до нотаріальної контори не зверталися.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками разом з померлою особою по 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де позичальник за життя була зареєстрована.

На день розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, а також відсутні докази про фактичне прийняття спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов`язків за певними зобов`язаннями.

Приймаючи у спадщину зобов`язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов`язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов`язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, записані судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 20 жовтня 2011 року.

Між тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує також, що Банком не доведено та не обґрунтовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого позичальника на підставі відносин спорідненості; не встановлено, дійсне коло спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , які фактично прийняли спадщину. Відсутні будь-які докази, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, чи було це місце проживання спільним для них. Факт реєстрації особи разом зі спадкодавцем не свідчить, що він автоматично набуває статус спадкоємця.

Висновок, що зазначені особи є спадкоємцями померлого боржника зроблені заявником на підставі припущень, не доведених будь-якими обставинами та допустимими і належними доказами.

За положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані заявником відомості з державного реєстру щодо співвласників квартири, де проживала за життя ОСОБА_1 , не підтверджують того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями.

Отже, враховуючи, що Банк не довів тих обставин, що до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перейшли права та обов`язки після смерті боржника ОСОБА_1 , то заява про заміну боржника у виконавчому провадженні на зазначених осіб, як правонаступників після смерті останнього, задоволенню не підлягає.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 3 ст. № 76 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про заміну боржника у виконавчому провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про заміну боржника у виконавчому провадженні при примусовому виконанні судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва № 2-Н-229-09 від 20 березня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 20 261.90 грн., судових витрат у розмірі 116.31 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15 грн. на правонаступників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 15 липня 2020 року.