КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-136/11 Головуючий у 1 інстанції - Мазка Н.Б.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7587/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця Говорова В.П. про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2019 року №ВП60492023

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги про скасування постанови приватного виконавця Говорова П.В. про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2019 року №ВП60492023.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року та прийняти нову ухвалу, якою визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2019 року №ВП60492023, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, відповідно до постанови від 04 листопада 2019 року ВП №60492023, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-136/2011 від 29 вересня 2017 року, виданого Макарівським районним судом Київської області, боржником зазначено - ОСОБА_1 .

Згідно поштового конверту, 05 листопада 2019 року вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена ОСОБА_1 .

Згідно виконавчого листа від 04 листопада 2011 року по справі №2-136/2011, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у сумі 936269, 91 гривень.

16 березня 2016 року заступником начальника відділу ДВС Макарівського РУЮ Булашенко В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року по справі №370/496/17, видано дублікат виконавчого листа №2-136/2011 виданого 15 грудня 2011 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» боргу за кредитним договором у сумі 936269, 91 гривень.

29 вересня 2017 року видано дублікат виконавчого листа по справі №2-136/2011.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування доводів скарги зазначав, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. постанова про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2011 року №ВП60492023 є такою, що винесена із порушенням положень чинного законодавства, у зв`язку з чим має бути скасована.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції посилаючись на п.5 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" зазначав, що з набранням чинності 05 жовтня 2016 року вказаним Законом, стягувач набув право на пред`явлення дублікату виконавчого листа, який видано 29 вересня 2017 року для примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, яка кореспондується зі статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Згідно із частиною 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах, та виконавчих документах, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п.5 Розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З наведених обставин справи вбачається, що рішення суду у даній справі набрало законної сили за дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, і виходячи з положень цього Закону строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Проте 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, за яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлюється три роки.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що з набранням Законом України "Про виконавче провадження" чинності 05 жовтня 2016 року, стягувач набув право на пред`явлення дублікату виконавчого листа, який видано 29 вересня 2017 року для примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2019 року №ВП60492023, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: