Номер провадження: 22-ц/813/5403/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування автомобіля, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Чернявської Л.М., 16 січня 2020 року в м. Одеса,-

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування автомобіля (а.с. 2-4).

У січні 2020 року позивач надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий, який належить ОСОБА_1 (а.с. 31-32).

Обґрунтовуючи заяву тим, що ОСОБА_1 , набула у власність спірний автомобіль, який був відчужений недобросовісним набувачем ОСОБА_4 , через сервісний центр МВС 5141 РСЦ в Одеській області, за договором купівлі-продажу № 5141/2017/641358 від 27.09.2017 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю. Накладено арешт на автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий, який належить ОСОБА_1 (а.с. 33).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 44-48).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є витребування на користь ОСОБА_2 автомобіля Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий, від добросовісного набувача ОСОБА_1 .

При цьому позивач зазначив, що 19.07.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стан Приморського районного управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №375 від 19.07.2008 року. 18.09.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали за договором купівлі-продажу автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий. 20.09.2012 року здійснена його державна реєстрація, видано РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області відповідне свідоцтво серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 з відміткою про право користування автомобілем за ОСОБА_2 17.10.2015 року ВРЕВ-3 проведена операція «Перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію» на ім`я ОСОБА_3 та видано нове свідоцтво про реєстрацію автомобіля Hyundai Accent, серія НОМЕР_3 , при цьому свідоцтво серії НОМЕР_2 не втрачалось, а перебувало у ОСОБА_2

ОСОБА_3 без відома і без згоди ОСОБА_2 через ТОВ «Госпрозрахунковий центр авто послуг «Полісервіс» на користь ОСОБА_4 автомобіль Hyundai ОСОБА_5 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 18.11.2015 року ТОВ «Госпрозрахунковий центр авто послуг «Полісервіс» видав довідку-рахунок серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 в тому, що йому продано і видано автомобіль Hyundai Accent. 16.12.2015 року відбулася реєстрація на ім`я ОСОБА_4 вищезазначеного автомобілю. 27.09.2017 року ОСОБА_4 , через сервісний центр МВС 5141 РСЦ МВС в Одеській області, відчужив за договором купівлі-продажу № 5141/2017/641358 спірний автомобіль на ім`я ОСОБА_1 . Витяг з Єдиного державного реєстру МВС України від 12.12.2019 року підтверджується, що автомобіль Hyundai Accent зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідач наполягає на тому, що оскаржуваною ухвалою не дотримано принципу збалансованості інтересів учасників спору та інших осіб, права та обов`язки яких стосуються застосованим судом обмеженням речових прав, а також не врахував, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 негативних правових наслідків зазнає лише добросовісний набувач спірного майна ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що між сторонами дійсно виник спір з приводу майна, а саме: автомобіля Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий.

Тому, заходи забезпечення позову, які просив застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов вірного висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна на користь інших осіб.

Таким чином, за наявності факту оскарження правових підстав набуття права власності на автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1396, колір бежевий, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна та забороню вчиняти певні дії, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 вищевказаних висновків суду не спростовують.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про забезпечення позову постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 14 липня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе