Справа № 638/9559/20
Провадження № 2-з/638/296/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 « Про забезпечення позову до подання позовної заяви »,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 в провадженні суду надійшла заява ОСОБА_1 « Про забезпечення позову до подання позовної заяви », в якій він просив заборонити ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме : відчуження у будь - який спосіб квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстрацію міста мешкання будь-яких осіб у зазначеній квартирі; проведення будь-яких дій щодо виселення ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з зазначеної квартири.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 наголошував на тому, що заочним рішенням Київського райсуду м. Харкова від 10.06.2011 по цивільній справі № 2-1174/11/08 з нього на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк були стягнуті суми заборгованості за кредитним договором № 559 від 27.04.2006 в загальній сумі 199 569, 76 грн. Рішення суду набрало чинності 15.12.2011.

04.04.2019 постановою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. на підставі виконавчого листа Київського райсуду м. Харкова № 2-1174/11/08 від 22.12.2011 було відкрито виконавче провадження № 58810668 про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми.

За період знаходження вказаного виконавчого листа на виконанні у приватного виконавця Бабенко Д.А. боржник ОСОБА_1 в період з 16.07.2019 по 29.08.2019 сплатив за цим виконавчим листом в повному обсязі всю суму боргу в розмірі 199569 грн.76 коп. на рахунок стягувача ПАТ«Державний ощадний банк України», про що ОСОБА_1 додав до своєї заяви копії квитанцій, а саме: № 25 від 16.07.2019, № 7 від 23.07.2019, № 24 від 11.07.2019, № 6 від 15.08.2019, № 76 від 27.08.2019, № 86 від 29.08.2019.

З доданого до заяви ОСОБА_1 акту приватного виконавця Бабенко Д.А. про проведені електроні торги від 04.06.2020 вже за іншим ВП № 61036684 та відкритого на підставі того ж самого виконавчого листа Київського райсуду м. Харкова № 2-1174/11/08 від 22.12.2011 вбачається, що 26.05.2020 ДП «Сетам» були проведені електроні торги, на яких за 492184,00 грн. була продана переможцю ОСОБА_2 квартира за адресою: АДРЕСА_1 (р.№ лота НОМЕР_1 ), яка раніш належала на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 на підставі рішення Дзержинського райсуду м. Харкова від 12.04.2007 по справі № 2-393/2006, право власності було зареєстровано за ОСОБА_1 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2007, реєстраційний номер майна: 12434815, номер запису: 77269 в книзі: 1.

04.06.2020 приватним нотаріусом Харківського МНО Горішнім Є.В. було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер 333 ОСОБА_2 та винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52518269 від 04.06.2020, прийняте державним реєстратором: приватним нотаріусом Харківського МНО Горішнім Є.В., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 36753243 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до заяви ОСОБА_1 Інформаційною довідкою від 09.07.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані дії вищезазначених осіб щодо нерухомого майна ОСОБА_1 вважає такими, що порушують законодавство та його права, посилаючись на наступне:

Приватним виконавцем Бабенко Д.А. при поданні заявки на реалізацію вказаної квартири був використаний звіт про її оцінку, виконаний ТОВ «Оціночна компанія ВВК» 19.03.2020р.; оцінка була проведена на основі порівняльного методичного підходу без доступу до об`єкта дослідження, не здійснено визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, а приватним виконавцем самостійно визначена вартість майна.

З вказаною оцінкою заявник не згоден. Матеріали ВП не містять підтвердження про ознайомлення його, як сторони виконавчого провадження з матеріалами звіту про оцінку квартири. Застосована при проведенні виконавчих дій оцінку майна яка є недійсною.

Вказані дії, на думку заявника, є порушенням:

- п.1, 3 розділу II «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, згідно якого реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

- ч.ч. 1-3 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади. Згідно п.50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

На час проведення електронних торгів 26.05.2020 та складення акту приватним виконавцем Бабенко Д.О. про проведені електронні торги від 04.06.2020 в кв АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , була зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується доданою копією Довідки про реєстрацію міста проживання, сформованої Департаментом реєстрації Харківської міської ради 15.06.2020, тобто після проведення електронних торгів.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. До вказаної заявки у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - повинна додаватися копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Однак матеріали ВП № 61036684 не містять дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду щодо можливості передачу на реалізацію нерухомого майна користувачем якого є малолітня дитина, що є порушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

ОСОБА_1 вказав, що матеріали ВП № 610366843 містять довідку, що він є працівником ТОВ «Українсько-Словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський».

Однак, приватний виконавець Бабенко Д.А. в порушення ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» не прийняв заходів про утримання із заробітку грошових коштів в якості погашення боргу, а передав належну мені квартиру на реалізацію на торги.

У зв`язку з викладеними ОСОБА_1 готує позов до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., приватного нотаріуса Харківського МНО Горішніго Є.В., ДП «СЕТАМ», ТОВ «Оціночна компанія ВВК», ОСОБА_2 , з наступними позовними вимогами:

- про визнання недійсними результатів оцінки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вказаних у висновку про оцінку від 19.03.2020, виконаним ТОВ «Оціночна компанія ВВК»,

- про визнання недійсними електронних торгів, проведених ДП «Сетам» 26.05.2020р. щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (р.№ лота 417469),

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52518269 від 04.06.2020, прийняте державним реєстратором: приватним нотаріусом Харківського МНО Горішнім Є.В., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 36753243 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тощо.

Переможець електронних торгів - ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що тепер він став новим власником квартири та про необхідність виселення заявника з його малодітнім внуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матір`ю (донькою заявника) ОСОБА_4 , також про можливе відчуження спірної квартири іншим особам, реєстрацію міста мешкання інших осіб у спірній квартирі, тощо.

Тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 має можливість розпорядитися спірною квартирою і здійснити її відчуження, зареєструвати в ній інших осіб, тощо.

Таким чином, невжиття вказаних у заяві ОСОБА_1 заходів забезпечення позову до його подачі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, є підставою для забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову, як заборони вчиняти певні дії.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Приписами ч.1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши заяву подану ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, суд приходить до висновку, що є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, в результаті чого заява є обґрунтованою , однак такою, що підлягає частковому задоволенню, в частині заборони відчуження у будь - який спосіб вищезазначеної заявником квартири, так як заявником ОСОБА_1 доведено, що на теперішній час існує загроза відчуження спірного жилого приміщення, що на думку заявника, може призвести до порушення його конституційних прав.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22.12.2006, суд при вирішенні питання про забезпечення позову здійснив оцінку обґрунтованості доводів ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, суд вважає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову зазначене унеможливить здійснити виконання можливого рішення суду.

Приймаючи до уваги, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду, а також те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, а також те, що вжитий вид забезпечення позову має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного житлового приміщення.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Між тим, вимоги заявника ОСОБА_1 в частині забезпечення позову шляхомзаборонити ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме : реєстрацію міста мешкання будь-яких осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; проведення будь-яких дій щодо виселення ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з зазначеної квартири задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти певні дії, спрямовані на виселення з квартири теперішніх мешканців, заборона вселення інших осіб до квартири, заборона відповідачу реєструвати інших осіб до квартири, суд керується таким.

Виселення заявника ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартири можливе лише в судовому порядку шляхом пред`явленням до них відповідного позову. Враховуючи наведене, в разі пред`явлення такого позову, заявник та інші особи не будуть позбавлені можливості заперечувати під час судового розгляду таке виселення, і вирішення вказаного питання буде знаходитись у компетенції суду, який розглядатиме справу. Заборона ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на виселення з квартири теперішніх мешканців, фактично передбачатиме і заборону звернення до суду з позовом про їх виселення, що суперечитиме чинному законодавству України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими гарантоване право кожного на звернення до суду.

Щодо вимог про заборону ОСОБА_2 реєструвати інших осіб в квартирі, то ОСОБА_1 не обґрунтовано, яким чином відповідні діїОСОБА_2 можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд на даній стадії розгляду справи приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено співмірність вказаних заходів забезпечення подальшого позову із заявленими ним вимогами.

Керуючись ст. ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 «Про забезпечення позову до подання позовної заяви», задовольнити частково.

Заборонити відчуження у будь - який спосіб нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 333, виданого 04.06.2020р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішнім Є.В.

У задоволенні іншої частини заяви, - відмовити.

Копію ухвали направити, для негайного виконання, заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: І.В. Семіряд