Провадження №2/359/185/2020
Справа №359/8110/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Колесниковій А.Ю.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 якій він просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:020:0024, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованої ОСОБА_4 альтанки та господарської будівлі,а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Позов вмотивований тим, що Рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №190 від 20.08.2009р. позивачу надано дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в АДРЕСА_1 .

Проте, позивач не може отримати погодження проектної документації на виконання будівельно-монтажних робіт, внаслідок того, що відповідач самовільно збудував на земельній ділянці позивача тимчасову споруду та господарські будівлі.

Бориспільським РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Київській області, встановлено, що відстань від тимчасової споруди та господарської будівлі, розташованої на присадибній ділянці відповідача по АДРЕСА_2 до житлового будинку відповідача, розташованого по АДРЕСА_2 становить 4 метри та 7 метрів, чим порушено мінімальну протипожежну відтань, встановлену вимогами ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень».

ОСОБА_4 самовільно здійснив будівництво альтанки та господарської будівлі на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , чим порушив право позивача на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

Всі його спроби врегулювати даний земельний спір мирним шляхом виявилися марними, а тому позивач і звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді від 11 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити.

Представник позивача, підтримувала поданий позов, просила суд його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення пред`явленого позову.

Представник відповідача також заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні з підстав його необґрунтованості.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 власником земельної ділянки площею 0,2499 га, яка розташована Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків. Дана обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №917524 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Наданий позивачем план меж земельної ділянки та акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки не є належними та достатніми доказами у розумінні ЦПК України, що підтверджує факт вчинення перешкод відповідачем у користуванні позивачем своєю земельною ділянкою та те, що відповідач у справі побудував тимчасову споруду та господарську будівлю на земельній ділянці позивача.

Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження позовних вимог позивача матеріали справи не містять, а тому в задоволенні пред`явленого позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2020 року.

Суддя: Чирка С.С.