Справа № 587/486/20
РІШЕННЯ
16 липня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючої - судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання - Землюк А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом кооперативного підприємства «Злагода» (смт. Низи, вул. Героїчна, 38, Сумського району, Сумської області) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:
В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 повторно до суду не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була увідомлена в установленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в трудових відносинах з 06.10.2018 року, що підтверджується наказом (розпорядження) № 3к від 05 жовтня 2018 року про прийняття на роботу (а.с. 8). Відповідач ОСОБА_1 працювала на посаді продавця продовольчих товарів КП «Злагода» (а.с. 8).
06 жовтня 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 9).
Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Статтею 132 КЗпП України передбачено, що шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.
Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Згідно п.6 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" встановлено, що відповідно до п.6 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами.
За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.
Згідно Закону України від 06.06.1995 року «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей» особи, які безпосередньо не пов`язані з виконанням операцій, зазначених у ст. 1 цього Закону, але визнані винними в недостачі валютних цінностей несуть матеріальну відповідальність у розмірах встановлених цим Законом. Збитки, завдані працівниками підприємству, установі, організації, у випадках, передбачених статтями 1-4 цього Закону відшкодовуються незалежно від притягнення винних осіб до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути 2102грн. 00 коп. в відшкодування судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву кооперативного підприємства «Злагода» (смт. Низи, вул. Героїчна, 38, Сумського району, Сумської області) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних