Провадження № 2/161/2832/20
У Х В А Л А

09 липня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши позову заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

06.07.2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до ДП «Ківерцівське лісове господарство» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Однак, вищевказана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Вказана норма процесуального закону кореспондується з приписами ч. 5 ст. 95 ЦПК України відповідно до якої, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, засвідчення копій документів здійснюється шляхом проставляння відмітки зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч вищенаведеним вимогам процесуального закону, сторона позивача додає копії документів, які місться в позовній заяві на а.с. 10-16, та їх відповідні копії для відповідача, які не засвідчені у відповідності до вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що підлягає сплаті при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 5 цього ж Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, при зверненні до суду з вимогою про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається зі матеріалів справи предметом позову є не лише вимоги про поновлення на роботі, а й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не входить до складу заробітної плати, а також стягнення моральної шкоди, а тому такі позовні вимоги повинні бути оплачені судовим збором.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то це є спеціальний вид відповідальності роботодавця, спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу, а тому не входить до структури заробітної плати, у розумінні Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому повинна бути оплачена судовим збором.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 910/4518/16.

Згідно аналізу норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи вищевикладене та визначену ціну позову, позивачу слід сплатити судовий збір, у відповідності до положень п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 840,80 грн., за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, стороною позивача заявлено вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди на суму 10000 грн., однак платіжного документу долучено не було.

Тому, ОСОБА_1 слід також сплатити 840,80 грн. судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про відшкодування завданої моральної шкоди.

Оригінал/и платіжного/их документа/ів позивачу необхідно представити в суд.

Таким чином, позивачу слід виправити недоліки позовної заяви, зазначені у даній ухвалі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 353 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суддя,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без руху і надати їм строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо заявники у встановлений строк усунуть зазначені в ухвалі недоліки, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09 липня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська