Справа № 466/3681/20
УХВАЛА

про скасування судового наказу

«14» липня 2020 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюк В.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування судового наказу,

у с т а н о в и в :

29 травня 2020 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води в сумі 15 039 грн., а також 210,20 грн. судового збору.

Заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у поданій заяві від 06 липня 2020 року просять скасувати вказаний судовий наказ, посилаючись на те, що ЛМКП «Львівтепрлоенерго» звернулось до Шевченківського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.05.2018р. по 31.03.2020р. у розмірі 15 039 грн., що складається з заборгованості за надання послуг з централізованого опалення в сумі 12 155,56 грн. та постачання гарячої води в сумі 2 888, 77грн. Як на доказ існування заборгованості, заявник надає 2 розрахунки, починаючи з липня 2014 року по квітень 2020 року. У заяві покликається на те, що їх надсилались повідомлення про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати.

Проте, вимоги заявника та сума заборгованості є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Розрахунок заборгованості за теплопостачання заявником подано від липня 2014р. Зазначає, що з 2016 по 2018 роки включно, їм надавалась субсидія, окрім того, за вказані послуги вони сплачували самостійно.

Як вбачається з розрахунку за спірний період, поданого заявником, станом на травень 2018р. існує переплата у розмірі 2 843, 38грн. Станом на листопад 2018р. розмір переплати становив 1 285,97грн.; станом на грудень 2018 168,65грн. і раптом в січні 2019р. з`являється заборгованість в розмірі 4 228,40 грн. При тому, зазначає, що заборгованість за січень могла становити не більше 1285,24грн., виходячи з наступного.

З цього ж розрахунку видно, що вперше заборгованість за вказану послугу виникла у січні 2019р., а саме:

тариф (26,75грн + 2, 27грн) х 50,1м.кв (площа опалення) = 1453, 89грн.(нараховано за січень 2019р.)

1453, 89грн. - 168,65 грн. (переплата за попередній період) = 285, 24грн., що становить заборгованість станом на 01.02.2019р.

При цьому, загальний борг станом на січень 2019р. вказано 4 228, 40 грн. Підстава визначення такої суми не вказана.

А вже в лютому 2019р.:

тариф (13,67грн + 2,27грн) х 50,1м.кв (площа опалення) = 798,60грн.(нараховано за лютий 2019р.). Борг, при цьому вказано 5 027,00грн. Хоч сума боргу не могла перевищувати 1285,24грн. + 798, 60грн.= 2083,84грн.

Аналогічна ситуація у всіх наступних місяцях до 31.03.2020р.

Виходячи із наведених в розрахунку тарифів та інших вихідних даних, сума боргу не могла перевищувати 9 212, 40грн. за весь період.

А, враховуючи подальші платежі - 7 912,4грн.

Як вбачається з представленого стягувачем розрахунку боргу за послуги з центрального опалення, сума заборгованості станом на 23.04.2020р. становить 9212,40грн. При цьому, сума заявлена до стягнення 12 155,56грн.

Зазначає, що жодного судового рішення щодо стягнення заборгованості за теплопостачання та подачу гарячої води не існує. Що підтверджується витягом з сайту «Судова влада».

Таким чином, наявний спір про суму боргу за теплопостачання що становить різницю між розрахунками в сумі 4 243,16грн.

Перш за все, жодних повідомлень щодо необхідності погашення заборгованості із розрахунком такої на їх адресу не надходило, а єдине повідомлення щодо заборгованості отримано ними в квітні 2020 року за час дії карантину.

Тому, скориставшись послугою «Приват 24» - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», - проведено оплату в розмірі 800 грн. Про що свідчить дублікат чека, яку вони отримали у відділенні Приватбанку 03.07.2020р. про те, що 22.04.2020р. ними сплачено 800 грн. Станом на момент звернення стягувача до суду із заявою заборгованість була частково погашена. Отже, на момент звернення, стягувач знав, що часткову оплату проведено.

Також ними отримано виписку з архіву про проведення операції, а саме сплати за теплопостачання в сумі 500 грн. 27.05.2020р. Тобто, станом на день видачі судового наказу, розмір заборгованості змінився вдруге.

Станом на момент отримання судового наказу, заборгованість ними погашена частково.

Така ж ситуація із визначенням суми склалася й при розрахунку заборгованості за постачання гарячої води.

Заявником подано розрахунок із зазначенням тарифів для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії з врахуванням кількості зареєстрованих осіб, а розрахунок стосується вартості наданих послуг за постачання гарячої води.

Зазначили, що нарахування гарячого водопостачання у їх випадку необхідно проводити за показниками лічильників, а не з розрахунку норми води на кількість зареєстрованих осіб. Тим паче, щомісячно подавалися показники лічильників гарячої води в телефонному режимі, а заявником жодного разу не надсилалися квитанції. Про наявність приладів обліку спожитої гарячої води складено Акт від 03.07.2020р. Представників стягувача не вдалося залучити до участі у складанні Акту, оскільки на телефонні дзвінки ніхто не відповідає, а вхід до приміщення закритий та розміщено оголошення про карантин.

Заявником не подано доказів зняття показників з приладів обліку. А при зверненні до не вказано про наявність приладів обліку води.

Також, звертаючись із заявою про стягнення безспірного боргу, стягувач не подав узгоджених розрахунків за теплопостачання та постачання гарячої води.

Існування такої суми боргу станом на березень 2020 року вони не визнають, а стягувачем існування такого боргу нічим не доведено.

Таким чином, викладені обставини свідчать про наявність спору про розмір заборгованості, в тому числі й способів нарахувань та розміру заборгованості, що підлягає стягненню, - що, в свою чергу, виключає можливість розгляду справи в наказному провадженні.

Представник стягувача та боржники в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Підстав для повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу згідно ч. 6 ст. 170 ЦПК України не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 170, 171 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Скасувати судовий наказ №466/3681/20 року від 29 травня 2020 року виданий суддею Шевченківського районного суду м. Львова за заявою ЛКП «Львівтеплоенерго» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води в сумі 15 039 грн., а також 210,20 грн. судового збору.

Роз`яснити ЛКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржникам для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Кавацюк