Провадження №2/428/586/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Продченко О.А., Шолковій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк (Публічного акціонерного товариства комерційного банку) «Приватбанк» м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2012р. у розмірі 26512,01грн., стягнення судового збору у розмірі 1762грн.,

встановив:

Позивач АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2012р. у розмірі 26512,01грн., стягнення судового збору у розмірі 1762грн., мотивуючи вимоги тим, що 23.08.2012р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 09.12.2018р. заборгованість склала в сумі 26512,01грн., що складається з: 5459,89грн. - тіло кредиту; 6364,98грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 12948,47грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 1238,67грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.08.2012р. в розмірі 26512,01грн., судовий збір в розмірі 1762грн..

17.04.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив від ОСОБА_1 на позовну заяву, який мотивовано тим, що всупереч приписам законодавства кредитно-фінансові відносини між сторонами за ініціативою банка були врегульовані шляхом підписання анкети - заяви до якої додавалися правила та умови кредитування, і які вкупі з тарифами та правилами за позицією позивача нібито становлять повноцінний кредитний договір. Відтак, кредитна угода була укладена не в установленому ст.638 ЦК України порядку (оферти та акцепту), а шляхом приєднання до формулярів та інших стандартів, встановлених позивачем. Представник позивача стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між відповідачем ОСОБА_1 та Банком договір. Але при цьому, в анкеті - заяві б/н від 23.08.2012р. не конкретизовано з якими саме Умовами та правилами надання банківських послуг погоджувався позичальник. Більш того, «Умовами та правилами надання банківських послуг», які додані позивачем до позовної заяви суттєво відрізняються від тих, що опубліковані на офіційному сайті АТКБ «Приватбанк» і діяли на момент підписання анкети-заяви б/н від 23.08.2012р. і тому не можуть бути використані в якості доказу. Позивачем не надано доказів того, що відповідач погодився саме на ті «Умови та правила надання банківських послуг», якими зараз керується, і саме в тій редакції, на яку зараз посилається позивач. Будь-який договір повинен укладатися в порядку, визначеному законом, а його умови повинні відповідати вимогам законодавства. Більш того, наданий банком екземпляр Умов та правил, на які посилається позивач, підписаний лише головою правління банку та не містить підпису відповідача, його реквізитів, дати складання або підпису сторонами, ідентифікуючих ознак на предмет невідємності цього документа від заяви позичальника, а тому правовідносини між сторонами регулюються лише анкетою-заявою та нормами чинного законодавства. Крім того в своїй позовній заяві позивач навіть не вказує ні номеру рахунку, ні номеру банківської картки, ні тарифу по якому вівся даний розрахунок. В розрахунку не вказано коли, ким і як проводилися операцій по банківській картці. Крім того до позову не додано довідки по рух по кредитній картці і з якого можливо було встановити суму кредитних коштів отриманих та використаних Відповідачем та правильність нарахування процентів за їх використання. При цьому, позивач жодним чином не підтвердив, що відповідач був ознайомлений із зазначеними тарифами в момент укладення договору та погодився з ними, адже надана позивачем роздруківка не містить підпису жодної з сторін, а за приписами абз.1 ч. 4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів був переданий споживачеві покладається на кредитодавця. З літа 2017 року відповідач взагалі не користувався даною банківською карткою, але в доданому розрахунку в графі «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості стоять суми за другу половину 2017 року та 2018 рік, що не відповідає дійсності. Хто і як здійснював ці банківські операції відповідачу не відомо. До позовної заяви не додано рух коштів по банківській картці, на підтвердження можливості правильних розрахунків проценту користування кредитними коштами. Вважає, що пеня та/або штраф, починаючи з 14.04.2014р., яка нарахована на суму заборгованості за кредитним договором стягненню з відповідача не підлягає. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13.05.2019р. засобами поштового зв`язку до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла відповідь представника позивача АТКБ «Приватбанк» на відзив, яка мотивована тим, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Враховуючи викладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З виписки карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Кредитний договір укладений відповідно до вимог норм чинного законодавства. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гаренко Н.В. в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 23.08.2012 року, ОСОБА_1 вияв бажання отримати на своє ім`я платіжну картку «кредитка «Універсальна».

При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 23.08.2012 року, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначені умови кредитування з використанням кредиток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» і «Універсальна Gold» із відповідними базовими відсотковими ставками на місяць, пільговими періодами, обов`язковими щомісячними платежами, пенею за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафами.

Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, ОСОБА_1 станом на 09.12.2018р. має заборгованість за договором №б/н від 23.08.2012р. у загальній сумі 26512,01грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5459,89грн.; заборгованість за відсотками - 6364,98грн.; заборгованість по пені - 12948,47грн., заборгованість по судовим штрафам - 1738,67грн. (500грн.-штраф (фіксована частина), 1238,67грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 23.08.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредиток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» і «Універсальна Gold» встановлює відсоткову ставку; строк погашення щомісячних платежів, розмір нарахування пені та штрафів. Проте, цей витяг не був підписаний обома сторонами.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором від 23.08.2012р., просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, а також пеню.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua), і є невід`ємними частинами спірного договору.

Як вбачається з зазначеного розрахунку заборгованість за процентами за користування кредитом розрахована, виходячи з розміру 3,6% на місяць, про що зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви. При цьому у витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», доданій до позовної заяви, базова відсоткова ставка на місяць зазначена в розмірі 2,5%.

Зазначене свідчить про те, що позивач сам не може визначитись із розміром відсоткової ставки, яка не була встановлена умовами договору і погоджена сторонами цього договору.

При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач ОСОБА_1 і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем витяг з Тарифів і Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору.

Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив ОСОБА_1 про умови кредитування і не узгодив їх з ним.

Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 23.08.2012р. у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій.

Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 5459,89грн. та надано розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015р. по 09.12.2018р.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.06.2015р. по 09.12.2018р. в рахунок погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 5500,87грн. (загальна сума коштів, що зазначена у стовпчику з назвою «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Таким чином, відповідач повернув банку всі належні з нього кошти в рахунок виконання своїх зобов`язань.

Щодо вимог про стягнення пені суд повторно відзначає, що в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 23.08.2012р. у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розміру штрафних санкцій.

Таким чином, нарахування штрафних санкцій в сумі 1738,67грн. є безпідставним та нічим не обґрунтовано, а тому зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк (Публічного акціонерного товариства комерційного банку) «Приватбанк» м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2012р. слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, при цьому представник відповідача або відповідач не заявляли про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк (Публічного акціонерного товариства комерційного банку) «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1д) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2012р. у розмірі 26512,01грн., стягнення судового збору у розмірі 1762грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя