Справа № 398/372/19
Провадження № 2-о/461/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

04.07.2019 року в провадження Галицького районного суду м.Львова надійшли матеріали справи №398/372/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення на розгляд судді Галицького районного суду м.Львова.

Справа перебувала в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.04.2019 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення передано за підсудністю до Личаківського районного суду м.Львова.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.05.2019 року вказану справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м.Львова.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2019 року справа №398/372/19 передана на розгляд судді Мисько Х.М.

В судові засідання, призначені на 03.04.2020 року, 04.05.2020 року та на 13.07.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив.

Положеннями ст.13 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої ст.12, ч.1 ст.20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, що передбачено ч.1 ст.131 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно з приписами п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, суд визнає, що заявник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно не з`явився до суду без поважних причин, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, що, в свою чергу, дає підстави суду постановити ухвалу про залишення даної заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_1 у судове засідання.

Керуючись ст.ст. 1-13, 257, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Х.М.Мисько