Справа № 297/1110/20
13 липня 2020 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_3 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_2 . В її будинку також значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , однак з 2008 року така в будинку не проживає, перебуває за кордоном, участі в його утриманні не приймає. Крім того, реєстрація відповідача у вищевказаному будинку позбавляє її прав на вільне володіння, користування та розпорядження власним будином. Оскільки відповідач не проживає в її будинку більше 12 років, участі в утриманні будинку не приймає, і таке порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження будинком, як власника, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання, згідно якого, у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, просить справу розглянути без її участі, позов підтримує, просить його задоволити, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 19).
Відповідач ОСОБА_2 , яка про день. час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності чи відзиву на позов від неї надходило (а.с. 17).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Так, будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 , що стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3977266 від 28 червня 2004 року та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 травня 2004 року (а.с. 6, 7).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
З матеріалів справи встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 , значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак така за даною адесою не проживає, що стверджується довідкою виконкому Кідьошської сільської ради Берегівського району Закарпатської області №82 від 11 червня 2020 року (а.с. 5).
Як стверджує позивач ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 , більше 12 років в такому не проживає, знаходиться за кордоном і таке створює перешкоди у здійсненні нею володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 в ньому більше 12 років не проживає, реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, який належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 порушує права останньої як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Фейір О. О.