Ухвала

09 липня 2020 року

м. Київ

справа № 263/16468/16-ц

провадження № 61-17675ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»

(далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Чара» (далі - ПП «Чара») про стягнення грошових коштів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПП «Чара» на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 3 577 615,64 грн, з яких: інфляційні втрати - 3 059 431,42 грн; 3 % річних - 518 184,22 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, повний текст якої складено 28 лютого 2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2017 року закрито.

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду

від 26 лютого 2019 року.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного суду

від 26 лютого 2019 року, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови було направлено на помилкову адресу. Відповідно до листа Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року копію постанови суду від 26 лютого 2019 року видано 15 квітня 2019 року представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 для особистого вручення ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною розпискою.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулася до суду касаційної інстанції через п`ять місяців.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання касаційної скарги російською мовою відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано скаржнику надати до суду нову редакцію касаційної скарги з копіями скарги відповідно до кількості учасників справи, викладену державною мовою, або її переклад. Попереджено про наслідки невиконання вказаної ухвали.

Копію ухвали суду від 24 жовтня 2019 року направлено на адресу

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана 08 листопада 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 24 жовтня 2019 року надійшла нова редакція касаційної скарги з копіями скарги відповідно до кількості учасників справи, викладена державною мовою.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне скарження постанови Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року підстави визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано скаржнику надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Попереджено про наслідки невиконання вказаної ухвали.

Копію ухвали суду від 18 грудня 2019 року направлено на адресу

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана скаржником 04 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема, з додержанням встановленого ЦПК України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії», заява № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника не порушені, оскільки інших підстав пропуску строку, аніж ті, які касаційним судом вже визнані неповажними, заявник не вказала та відповідну заяву не направила.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX).

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 09 липня 2020 року, заявником не виконано вимоги ухвали суду касаційної інстанції

від 18 грудня 2019 року, а саме: не подано клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням інших поважних причин його пропуску, то наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтями 127, 260, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська