справа № 489/1932/20 провадження №2/489/1696/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У квітні 2020 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13471,66 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.04.2011, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 24.03.2020 утворилася заборгованість у сумі 13471,66 грн., яка складається з 1951,35 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 1951,35грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. відсотків за користування кредитом (поточною та простроченою заборгованістю), 1989,72 грн. відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України на прострочений кредит, 8412,89 грн. пені, 0,00 грн. комісії, а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 617,70 грн. штрафу (процентна складова).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

12.04.2011 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір б/н у вигляді Анкети- заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, які він отримав в письмовому вигляді.

12.04.2011 відповідач підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN6740, яка містить умови кредитування, нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів.

Згідно довідки базова процентна ставка в місяць становить 2,5 проценти із розрахунку 360 днів в році.

Позивач додав до позовної заяви копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, на яких підпис позичальника відсутній.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 24.03.2020 утворилася заборгованість у сумі 13471,66 грн., яка складається з 1951,35 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 1951,35грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. відсотків за користування кредитом (поточною та простроченою заборгованістю), 1989,72 грн. відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України на прострочений кредит, 8412,89 грн. пені, 0,00 грн. комісії, а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 617,70 грн. штрафу (процентна складова).

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 12.04.2011 по 19.03.2020, а також довідкою про картки видані відповідачу відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору: 202625, терміном дії до листопада 2014 року; 129915, терміном дії до січня 2018 року; НОМЕР_1 , терміном дії до липня 2023 року.

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумів Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

За такого, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг, суд розцінює як належний доказ.

Між тим, підписана відповідачем анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитки містить, яка умови кредитування, зокрема нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів, а також виписка по особовому рахунку та довідка про видані відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами укладеного кредитного договору.

За таких обставин, враховуючи наведені вище докази, підтвердження позивачем випискою по основній карті фактичне отримання відповідачем кредиту та користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 1951,35 грн.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по відсоткам відсутня.

Також позивач просить стягнути з відповідача проценти, нараховані на прострочений кредит відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірі процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох відсотків річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, позовна вимога про стягнення процентів річних, нарахованих на прострочений кредит, є правомірною.

Між тим суд не погоджується із розрахунком позивача, який здійснено за період починаючи з 01.10.2019 по 24.03.2020, виходячи з річної процентної ставки 86,4 проценти.

Враховуючи встановлені частиною першою статті 13 ЦПК України межі судового розгляду, суд вважає, що при розрахунку процентів річних слід виходити із періоду вказаного позивачем (з 01.10.2019 по 24.03.2020) та відсоткової ставки в три проценти річних, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки позивачем не доведено встановлення сторонами відсоткової ставки для нарахування згідно з цією нормою в більшому розмірі.

За розрахунком суду, розмір трьох процентів річних, нарахованих на прострочений кредит за період вказаний позивачем, складає 77,27 грн. (9251,40 х 3% / 365 х 4 = 3,04; 8251,40 х 3% / 365 х 4 = 2,71; 7251,40 х 3% / 365 х 20 = 11,92; 6251,40 х 3% / 365 х 28 = 12,84; 5251,40 х 3% / 365 х 13 = 5,61; 4451,40 х 3% / 365 х 32 = 11,70; 9251,40 х 3% / 365 х 30 = 22,81; 2451,40 х 3% / 365 х 29 = 5,84; 1951,40 х 3% / 365 х 5 = 0,80).

Крім заборгованості по кредиту та трьох процентів річних, позивач просить стягнути неустойку у вигляді пені та штрафів, з чим в повній мірі суд не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, разом з заявою відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить умови нарахування пені та штрафів.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (порушення строків виконання грошових зобов`язань), свідчить про неправомірність такого застосування положенням статті 61 Конституції України.

Таким чином, за порушення строків виконання грошових зобов`язань з позичальника може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15та постановах Верховного Суду від 03.10.2018 по справі № 366/1358/16-ц, 14.01.2020 по справі № 765/2104/13-ц та 26.02.2020 по справі № 442/4445/15-ц.

Враховуючи наявні у справі докази та розмір доведеної позивачем заборгованості по кредиту, з відповідача підлягають стягненню штрафи в розмірі 500 гривень та 5 % від ціни позову, що складає 126,43 грн. ((1951,35 + 77,27 + 500,00) х 5%).

В стягненні пені слід відмовити для недопущення подвійного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 1951,35 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 77,27 грн. трьох процентів річних, нарахованих на прострочений кредит за період, вказаний позивачем, а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 126,43 грн. штрафу (процентна складова), всього 2655,05 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 414,09 грн. (2102 * 19,70 %).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 12.04.2011, яка станом на 24.03.2020 складається із 1951,35 грн. заборгованості по простроченому кредиту, 77,27 грн. трьох відсотків річних, нарахованих на прострочений кредит, а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 126,43 грн. штрафу (процентна складова), всього 2655,05 грн., а також 414,09 грн. судового збору.

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 15.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко