Справа № 495/4118/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 липня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шевчук Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Славич Т.М.,

розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся 15.05.2019 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтовування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що померлий ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 02.08.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 02.08.2007 року становить 9640,96 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

-9640,96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита.

Оскільки спадкоємцем ОСОБА_2 є відповідачка ОСОБА_1 , представник позивача просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.08.2007 року у сумі 9640,96 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Надала до суду копії квитанцій про сплату коштів за кредитним договором спадкодавця.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, витребувані та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що померлий ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 02.08.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором.

В анкеті-заяві від 02.08.2007 року ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №891.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 02.08.2007 року становить 9640,96 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

-0,00 грн. заборгованість за тілом кредита;

-9640,96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита.

Відповідно до виписки по картковому рахунку, наданого позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 16.04.2020 року, сплата за кредитним договором ОСОБА_2 останній раз проводилась 13.04.2020 року у сумі 200,00 грн. залишок після операції складає мінус 5610,96 грн. При цьому, з цієї ж виписки вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитним лімітом здійснювалось банком і після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

З огляду на вказану норму проведений позивачем розрахунок станом на 12.03.2019 року та станом на 16.04.2020 року є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому нарахування відсотків, пені та шрафів після його смерті не відповідає вимогам закону.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України(ст. ст.1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1219 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України, в редакції на день смерті ОСОБА_5 , спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, підлягають застосуванню норми ст.1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року № 6-33цс15 та від 12 квітня 2017 року № 6-2962цс16.

При цьому, вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів спадкодавця.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Згідно матеріалів спадкової справи №175/2018 від 21.07.2018 року щодо майна померло ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем усього майна померлого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Претензія кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була надіслана до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори 22.11.2018 року.

30.01.2019 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С. було надіслано повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про наявність заборгованості спадкодавця перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 11140,96 грн. Кредитні вимоги включені в спадкову масу.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах спадкової справи, копія якої була надіслана на адресу суду є відомості, що спадкодавець був власником частини будинку АДРЕСА_1 .

Також суд зазначає, що матеріалів справи вбачається, що 02.08.2007 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 21600,00 грн., у вигляді встановленого карткового ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві позичальника строк повернення кредиту не зазначено.

Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості ОСОБА_2 їм не підписувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 02.08.2007 року шляхом підписання Анкети-заяви.

В той же час відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), який підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин (ч.4 ст.263 ЦПК) сама по собі відсутність в кредитному договорі вказівки про строк повернення кредиту не є підставою для відмови в задоволенні вимого кредитодавця про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником коштів, оскільки за змістом ч.2 ст.530 ЦК, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Позичальником використовувалися кредитні кошти та частково погашався борг, відповідно до розрахунку позивача, доданого ним до позовної заяви заборгованість за тілом кредита у померлого ОСОБА_2 відсутня.

Одночасно суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9640,96 грн. До такого висновку приходить суд виходячи з того, що в Анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_2 , процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України не можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо не ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначені висновки викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Пред`являючи позовні вимоги про погашення кредиту, Банк просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов зрозумів ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вже зазначеній постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «Приватбанк» вказував, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви ОСОБА_2 був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах №6-16цс15, №6-698цс15, № 6-757цс15.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття померлим ОСОБА_2 умов і тарифів кредитування, а тому позовні вимоги в частині стягнення з спадкоємця ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредита у сумі 9640,96 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн. слід залишити за позивачем, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 343, 526, 527, 530, 610, 612, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282, ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 141, 176, 200, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя