Справа № 453/266/20
№ провадження 2/453/180/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Трембач М.М.,

в судовому засіданні беруть участь:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговими розписками, -

в с т а н о в и в :

21.02.2020 року в інтересах позивача -ОСОБА_1 - його представник, адвокат Мундяк М.М. звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговими розписками.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.03.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 453/266/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговими розписками, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 02.04.2020 року.

Розгляд справи відкладався на 19.05.2020 року, на 11.06.2020 року та на 09.07.2020 року з підстав, наведених в ухвалах Сколіввського районного суду Львівської області від 02.04.2020 року, від 19.05.2020 року та 11.06.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 25.02.2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 25 000, 00 грн., про що останній власноруч написав розписку. Крім того, 28.02.2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 23 000, 00 грн., про що останній також власноруч написав розписку. Кінцевим терміном повернення боргу в обох розписках зазначено 15.03.2020 року. В строк, визначений розписками, ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом про стягнення коштів, а саме заборгованості за договорами позики (борговими розписками)в сумі 48 000, 00 грн.

Відповідач відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, так само як і заяви про визнання позову, відповідно до норм ЦПК України, не подав.

В судовому засіданні 09.07.2020 року позивач - ОСОБА_1 - підтримав доводи та заперечення, викладені його представником у позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_2 - факт наявності у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 48 000, 00 грн. визнав, зазначив про фінансові проблеми, раптове виникнення яких завадило йому виконати взяті на себе зобов`язання в строк.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язківщо виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виникли відносини, пов`язані із наданням грошових коштів в борг, за якими ОСОБА_1 , будучи позикодавцем, передав ОСОБА_2 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 48 000, 00 грн.

На підтвердження отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення ОСОБА_2 25.02.2017 року та 28.02.2017 року надав ОСОБА_1 розписки, відповідно до яких вказував про своє зобов`язання повернути грошові кошти. Боргові розписки містять кінцеву дату повернення боргу - 15.03.2017 року.

ОСОБА_2 свого зобов`язання не виконав, грошові кошти ОСОБА_1 у визначений в розписках термін не повернув.

В силу до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей.

Розписки про отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 в якості позики та зобов`язання повернути їх в строк до 15.03.2017 року відповідають зазначеним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1,2 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договорами позики від 25.02.2017 року та від 28.02.2017 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити борг у розмірі 48 000, 00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 840, 80 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у ррозмірі 8 000, грн., то такі стягненню з відповідача не підлягають, оскільки не підтверджені жодними належними документальними доказами.

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики (борговими розписками)в сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 14.07.2020 року.

Головуючий суддя В.Я. Курницька