Провадження № 22ц-824/2214/2020 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року позов задоволено частково, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і на виконання цього судового рішення видано виконавчий лист.

У подальшому, представник ТОВ «Сандора» звернувся до суду із заявою про визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що його було видано помилково, на підставі ухвали суду про виправлення описки, яка постановлена з недотриманням вимог процесуального закону.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою, представник ТОВ «Сандора» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає зокрема про те, що суд першої інстанції порушив процесуальний порядок під час видачі виконавчого листа, оскільки резолютивна частина рішення суду на момент видачі виконавчого листа не містила вказівку на допущення його до негайного виконання, відповідно судове рішення не набрало законної сили, а тому виконавчий лист не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Шевченківського суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року позивачку було поновлено на посаді у ТОВ «Сандора», та ухвалою цього ж суду від 23 жовтня 2019 року внесено виправлення у резолютивну частину цього рішення та доповнено рішенням реченням про допущення цього рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 до негайного виконання, внаслідок чого судом було видано виконавчий лист, через то підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду містаКиєва від 18 жовтня 2019 року було поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу охорони праці (продажі і логістика) в ТОВ «Сандора».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 рокувнесено виправлення у вказане рішення та доповнено резолютивну частину реченням про допуск цього рішення в частині поновлення позивачки на роботі до негайного виконання, а 24 жовтня 2019 року видано виконавчий лист.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року про виправлення описки - скасовано.

Відповідно до ч. 2 с. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень зокрема у справах пропоновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Однак, порядок вирішення питання щодо допуску до негайного виконання рішень у випадку, якщо суд безпосередньо у резолютивній частині судового рішення не вказав про це, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, в якому визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки суд першої інстанції вирішив питання стосовно допуску рішення до негайного виконання з недотриманням норм процесуального права, оскільки у резолютивній частині рішення цього не вказав і додаткового рішення у порядку ст. 270 ЦПК України не ухвалював, натомість ухвалою вніс виправлення в резолютивну частину рішення та зазначив про допущення його до негайного виконання, і ця ухвала була скасована постановою суду апеляційної інстанції, рішення суду від 18 жовтня 2019 року в частині поновлення позивачки на роботі то без вирішення судом питання у передбаченому законом порядку щодо допуску його до негайного виконання не може вважатися таким, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: