КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/7072/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4152/2020Головуючий у суді першої інстанції - Медведський М.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути аліменти та додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітна плата, пенсія), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з дати подачі позовної заяви (з 27.05.2019) та до повноліття дитини. Також, просила стягнути з відповідача 3 214, 26 грн. додаткових витрат на утримання доньки.

Позов обґрунтовувала тим, що 30.10.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Смілянського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 308.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , про що 29.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено запис № 1335.

18.04.2019 Бориспільський міськрайонний суд Київської області задовольнив позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Рішення суду набрало законної сили та не оскаржувалося.

Разом з тим, сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо. Відповідач дитині матеріально допомагає нерегулярно.

Також, зазначала, що дитина постійно хворіє, тому потребує додаткових витрат на лікування (т. 1 а.с. 1-8).

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів. Позов обґрунтовував тим, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матір`ю.

ОСОБА_1 не працює, має ряд хронічних захворювань (хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт з помірним порушенням функції хребта, стійким больовим та м`язево-тонічним синдромом у фазі нестійкої ремісії на фоні остеохондрозу хребта ускладненого протрузіями між хребцевих дисків L3-L4, L4-L5, L5-S1), про які було відомо відповідачу при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Також зазначав, що має нерегулярний дохід, не має офіційного і постійного працевлаштування.

В даний час він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини, оскільки витрачає значну суму коштів на своє лікування.

З цих підстав просив суд визначити розмір стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 40-45).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј від всих видів заробітку, доходу, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.06.2019 до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто одноразово з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 525,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 615,00 грн. Вирішено питання розподілу судового збору. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів відмовлено (т. 2 а.с. 73-81).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове. яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 від всіх видів заробітку доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.06.2019 до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 576,30 грн., у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено надані докази по справі, та винесено рішення без врахування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи (т. 2 а.с. 83-88).

25.02.2020 представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на рівні ј частини з усіх видів заробітку (доходу), на підставі повного і всебічно з`ясовних обставин з дотримання норм матеріального та процесуального права. Апелянтом не наведено обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів із ј до 1/5 та скасування судового рішення, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

03.03.2020 представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подано відповідь на відзив, в якому вказує, що всі викладені у відзиві на апеляційну скаргу обставини та доводи недоведені та необґрунтовані, а отже не може слугувати доказом по справі.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що сукупний середньомісячний дохід відповідача, що включає зарплату державного службовця та пенсійне забезпечення військовослужбовця складає близько 30 000,00 грн. щомісячно, що відповідач в судовому засіданні не заперечував, при цьому у нього відсутні витрат на оренду житла, не має на утриманні інших дітей, не має кредитних зобов`язань, таким чином, на думку суду, відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 своїх доходів і це не буде мати негативних наслідків для відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

У частині 8 статті 7 СК України закріплено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 30.10.2010 (т. 1 а.с. 19).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 29.04.2014 (т. 1 а.с. 20).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (т. 1 а.с. 54-55).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Київській області і отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується довідкою про доходи за № 8799 7977 4375 7108 (т. 1 а.с. 93).

Разом з тим, ОСОБА_1 офіційно працевлаштований та працює Начальником відділу Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Державної фіскальної служби. Згідно щорічної декларації за 2018 рік, сума річної заробітної плати за 2018 рік склала 320 490,00 грн. (т. 1 а.с. 94-101).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі ј від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі ј не в повному обсязі дослідив докази, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його мати ОСОБА_6 . Оскільки, наявні в матеріалах справи копії квитанції про перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_6 не є належними та допустимими доказами у розумінні статей 78 - 81 ЦПК України. Крім того, матеріали справи не містять жодних рішень суду, які набрали законної сили щодо перебування на утриманні апелянта членів його сім`ї. А відтак, наявність батьків пенсіонерів не є підставою для зменшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат з ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1 525,00 грн. на оплату дошкільного навчального закладу «Барвінок», суд першої інстанції безпідставно відніс такі витрати до додаткових.

Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Отже, суд першої інстанції безпідставно відніс оплату перебування дитини у дошкільному навчальному закладі «Барвінок» до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України, оскільки перебування дитини у вказаному навчальному закладі не пов`язано із розвитком особливих здібностей дитини або станом її здоров`я.

В той час, суд першої інстанції правомірно відхилив вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, оскільки позивачем не надано доказів, зокрема, медичних документів про призначення придбаних ліків, копії квитанції яких містяться в матеріалах справи, саме дитині.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище батьків малолітньої доньки ОСОБА_3 , колегія суддів оцінює критично.

Главою 9 Сімейного кодексу України передбачено права та обов`язки подружжя по утриманню дитини. Главою 15 СК закріплено обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється після розірвання шлюбу.

Отже, за позовом про стягнення аліментів позивач не повинна доводити в суді свій матеріальний стан.

Також, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану в зв`язку з перерахуванням грошових коштів на картковий рахунок своєї матері, що призвело до неможливості сплати ним аліментів на дочку у розмірі ј, зважаючи на те, що апелянт отримує пенсію та заробітну плату.

Щодо посилання апелянта на те, що донька ОСОБА_3 проживає разом з апелянтом ОСОБА_1 та в повному обсязі перебуває на його утриманні, слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом, ОСОБА_2 звертала увагу суду на те, що ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, в той час як відповідач проживає окремо. Дане твердження апелянтом не спростовано. Крім того, матеріали справи містять довідку про склад сім`ї № 326 від 29.05.2019, в якій зазначено, що до складу сім`ї входять ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 18). Відтак, посилання ОСОБА_1 на те, що донька проживає разом з ним та він її повністю утримує, сплачує оплату комунальних послуг за квартиру, в якій мешкає разом з донькою, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для зменшення стягнення розміру аліментів на утримання доньки.

Подаючи до суду апеляційної інстанції клопотання, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить змінити дату стягнення аліментів з 03.06.2019 на 16.01.2019, з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у задоволені якої було відмовлено ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2019 (т. 1 а.с. 17)

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд першої інстанції вірно зазначив дату початку відрахування аліментів, з 03.06.2019, з моменту звернення позивача до суду з позовною заявою, оскільки закон визначає дві окремі дати початку стягнення аліментів за різними процедурами, в порядку наказного провадження і позовного.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни дати відрахування аліментів.

Щодо стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 192,10 грн. за подачу судового наказу ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, ОСОБА_2 слід звернутися з клопотанням до суду першої інстанції про повернення сплаченого судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу.

Відтак, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача судовий збір у розмірі 192,10 грн. за подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Твердження ОСОБА_1 про необґрунтоване задоволення судом першої інстанції вимог щодо понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, колегія суддів оцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 2 статті 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

06.09.2019 ОСОБА_2 було направлено до суду першої інстанції, засобами поштового зв`язку, заяву про попередній (орієнтовний) розподіл судових витрат. До заяви було долучено копію договору № 1/05-2019 від 21.05.2019 про надання правничої допомоги, копію акту здачі-приймання робіт (послуг) № 1/08-19 від 28.08.2019, оригінал квитанції від 04.09.2019 про сплату грошових коштів за правову допомогу на суму 2 628,15 грн. (т. 2 а.с. 22-27).

В зв`язку з вищезазначеним, суд першої інстанції, вірно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2 628,15 грн.

Разом з тим, надаючи відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано Акт здачі-приймання робіт (послуг) № 2/02-20 від 21.02.2020 та квитанція про оплату послуг від 21.02.2020 на суму 2 400,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 2 400,00 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткових витрат у розмірі 1 525,00 грн. та судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 192,10 грн. скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 400,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст складено 09 липня 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк