Номер провадження 2/754/5658/20
Справа № 754/8514/20
У Х В А Л А

13 липня 2020 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Таврія Плюс» про стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача про стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплат.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про «Судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами).

Згідно постанови ВСУ від 30.11.2016 року у справі №226/168/15 зроблено висновок, що починаючи з 01.09.2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі. Усі інші вимоги, що випливають із трудових правовідносин повинні бути оплачені судовим збором.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору.

Велика Палата підтвердила, що стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними винагороди за виконану роботу в передбачений законом строк.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а тому за відповідні вимоги працівники-позивачі повинні сплачувати судовий збір у порядку, встановленому законом.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є майновою.

Оскільки позивачем у прохальній частині позову, серед іншого, заявлено вимоги, які виникають з трудових правовідносин, а саме про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при виплаті заробітної плати в розмірі 264 736,00 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу інфляції в розмірі 84 190,60 грн., то вищезазначені пільги не застосовуються та підлягають сплаті судового збору на загальних підставах.

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», у 2020 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 року у розмірі 2102,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 3489,27 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 194 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Таврія Плюс» про стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплат - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, вказаних в ухвалі, протягом 10 днів з дня вручення ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя