Справа № 489/150/20
Номер провадження 2/489/1240/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Інгульського району м. Миколаєва про встановлення місця проживання малолітньої дитини,

встановив

В січні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають. Донька проживає разом з позивачем. Позивач просила визначити місце проживання дитини разом з нею.

Відповідач направив до суду заяву, в якій зазначив, що сторони досягли згоди щодо проживання дитини з матір`ю та її старшою донькою. Відповідач не вчиняє та не буде чинити ніяких перешкод з цього приводу. Вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, вказала, що наявність рішення суду про визначення місця проживання дитини дасть можливість відповідачу звернутись щодо встановлення годин спілкування з дитиною, а матір зможе виїжджати з дитиною за кордон.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що дитина зареєстрована разом з матір`ю, з нею постійно проживає, спору про місце постійного проживання дитини не має. Іноді донька та її сестра (дитина позивача) проживають у нього, однак це відбувається за домовленістю обох сторін. Відповідач не оспорює стягнення з нього аліментів, однак вказав, що бажає вирішити питання про поділ автомобіля, зареєстрована на відповідача, який було передано позивачу у користування, або зарахування його вартості в рахунок сплати аліментів.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії № НОМЕР_2 від 15.07.2015, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.10.2018, виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, про що 20.10.2018 складено відповідний актовий запис № 522.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 19.03.03-20/Ц/719/20 від 15.01.2020, виданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (далі - ДНАП ММР), позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з позивачем, за вказаною адресою зареєстрована її донька ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ДНАП ММР № 19.03.03-20/Ц/717/20 від 15.01.2020.

Представник позивача вказала, що будинок в якому зареєстрована позивач і дитина належить батькам позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, суд, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік та стан здоров`я дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд приймає до уваги те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей, піклується ними, може створити належні умови для їх виховання, особисті якості батьків.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, позивач може звернутись до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач не надала суду доказів того, які права позивача порушені або оспорюються відповідачем.

Посилання представника позивача на те, що наявність рішення суду дасть можливість відповідачу звернутись для встановлення годин спілкування є помилковим, оскільки відповідач не позбавлений такого права, оскільки дитина зареєстрована і постійно проживає з позивачем і відповідач цього не оспорює.

Щодо можливості виїзду з дитиною за кордон, то це інші правовідносини і вирішуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Суд також враховує, що задоволення позову за умови відсутності спору має наслідком безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність спору про місце проживання дитини між батьками - сторонами у справі у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 263 -265, 355 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітньої дитини відмовити в повному обсязі.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей Інгульського району м. Миколаєва; 54003, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.07.2020.

Суддя В. В. Кокорєв