Справа № 496/3097/19
Провадження № 2/496/426/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дигуляр А.С.,

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом

Свої вимоги обґрунтовують наступним:

ОСОБА_3 (батько позивача ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 (мати позивача ОСОБА_2 та бабуся позивача ОСОБА_1 ) перебували у шлюбі зареєстрованому 06.12.1980 року та до дня смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 15.12.2014 року встановлений обсяг майна придбаний за час шлюбу. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка є донькою померлої ОСОБА_5 , після смерті якої, також відкрилась спадщина. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 після смерті, якого також відкрилась спадщина, та який за життя не успадкував майна після смерті жінки. Єдиними спадкоємцями майна є позивачі, після звернення до нотаріальної контори яких, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів, що стало підставою звернення до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке визначено позовними вимогами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке визначено позовними вимогами.

Представник відповідача - Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, в судовому засіданні не з`явився, але від в.о сільського голови до суду надійшов відзив в якому він просив розгляд справи провести без участі їх представника та зазначив, що Холоднобалківська сільська рада Біляївського району Одеської області у відповідності ст. 392 ЦК України, не є особою, яке не визнає право власності спадкоємців на майно та не оспорює його, зазначене майно не перебуває у власності сільської ради, тому сільська рада не є належним відповідачем (а.с. 123-124).

Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2012 року (а.с. 21).

За час шлюбу придбали майно, яке за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.12.2014 року визнано спільною власністю подружжя (а.с. 25-26). Тому після її смерті відкрилась спадщина Ѕ частини майна, спадкоємцями якого є її діти: ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_5 , донька померлої, яка змінила прізвище на ОСОБА_6 згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 31.08.2016 року (а.с. 20), також мати померлої ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_3 .

Рішенням суду від 15.12.2014 року (справа № 496/4755/14-ц) право власності на майно померлої по 1/8 частини визнано за ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно ОСОБА_3 позовні вимоги не заявлялись (а.с. 25-26).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.02.2016 року (а.с. 22). За життя померла склала заповіт на ім`я доньки - ОСОБА_8 , рішенням суду від 26.12.2017 року (справа № 496/3303/17) встановлено факт проживання доньки із матір`ю до дня смерті, від спадкового майна не відмовилась (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 06.06.2018 року (а.с. 23). Після її смерті відкрилась спадщина на ј частини майна, визначеного рішенням суду від 15.12.2014 року (справа № 496/4755/14-ц), та єдиним спадкоємцем за законом є її донька позивач по справі - ОСОБА_1 , яка у визначений законом термін, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, та їй було відмовлено листом від 02.04.2019 року, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 49), факт родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11.08.1992 року (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 09.03.2017 року (а.с. 24). Та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, визначене рішенням суду від 15.12.2014 року (справа № 496/4755/14-ц). Щодо майна, яке повинен був успадкувати після смерті дружини, то свідоцтво про право власності на спадкове майно не отримав, в судовому порядку право власності не визнавав. Однак, довідкою Холоднобалківської сільської ради від 06.02.2014 року № 231 встановлено, що померла ОСОБА_4 по день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки сільської ради № 279 від 19.03.2012 року, встановлено, що разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_3 , який вів з нею господарство, та за свій кошт провів захоронення померлої (а.с. 32).

Так, у відповідності ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_2 , який у визначений законом термін, звернувся із заявою про прийняття спадщини до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, та йому було відмовлено листом від 02.04.2019 року, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 50), факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 30.06.1981 року (ч. 1 ст. 1261 ЦК України) (а.с. 30). Також згідно довідок Холоднобалківської сільської ради № 411/02-21 від 26.04.2019 року та № 410/02-21 від 26.04.2019 року визначено, що померлий ОСОБА_3 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за даною адресою зареєстрований син померлого - ОСОБА_2 та згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги (а.с. 33, 34).

Згідно реєстраційної картки земельної ділянки серії АБЕ № 833963 від 22.10.2010 року кадастровий номер земельної ділянки, площею 0.2186 га. розташованої в АДРЕСА_2 - 020010069 (а.с. 29).

Вищевказаним встановлено, що спадкодавець ОСОБА_1 не є спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_3 , тому не має права спадкування частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, вона є спадкоємцем ј будинку розташованого на зазначеній земельній ділянці після смерті ОСОБА_9 .

Також, вищевказане визначає, що позивач - ОСОБА_1 має право спадкування на ј, а ОСОБА_2 , на 5/8 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою запобігання в подальшому встановлення сервітуту, тобто права користування спадкоємцем частини земельної ділянки (ч. 1 ст. 401 ЦК України), яку він не успадкував, але успадкував частину житлового будинку на ній, позивачі на власний розсуд дійшли згоди про розподіл спадкової маси із визначенням права власності:

За ОСОБА_1 : на 1/2 частину житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: двома навісами - літери "Б", "Г", санвузлом літера "В", літньою кухнею літера "Д", підвалом літера "Е", двома цистернами - "І", "II", мощінням "ІІІ", "IV" та огорожею "№1,2,3,4", загальною площею 288,1 кв. м, житловою площею - 33,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- на ј частину земельної ділянки, площею 0,2186 га, розташованої в АДРЕСА_2 , кадастровий номер - 020010069.

За ОСОБА_2 : на 3/8 частини житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: двома навісами - літери "Б", "Г", санвузлом літера "В", літньою кухнею літера "Д", підвалом літера "Е", двома цистернами - "І", "ІІ", мощінням "III", "IV" та огорожею "№ 1, 2, 3, 4", загальною площею 288,1 кв. м, житловою - 33,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-на 5/8 частин земельної ділянки, площею 0,2186 га, розташованої в АДРЕСА_2 , кадастровий номер - 020010069;

-на земельну ділянку, загальною площею 0,250 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :02:001:0225;

-на 7/8 частин житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: навіс літера "Б", гараж літера "В", мощіння "І", басейн "II", огорожа "№1-3", загальною площею 126,40 кв. м, житловою площею - 63,20 кв. м, що розташований в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.

Враховуючи, що відповідач по справі майнових вимоги до вищевказаного майна не заявляє, а позивачі по справі в добровільному порядку дійшли згоди по розподілу успадкованого майна, при таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, ст.ст. 81, 263, 265, 315 ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 від 30.10.2008 року виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_11 , паспорт серії НОМЕР_12 від 27.08.1997 року виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області) до Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області (місце знаходження: 67660, Одеська обл., Біляївський р-н., с. Холодна Балка, вул. Санаторна, буд. 2-а, ), про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на 1/2 частину житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: двома навісами - літери "Б", "Г", санвузлом літера "В", літньою кухнею літера "Д", підвалом літера "Е", двома цистернами - "І", "II", мощінням "ІІІ", "IV" та огорожею "№1,2,3,4", загальною площею 288,1 кв. м, житловою площею - 33,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- на ј частину земельної ділянки, площею 0,2186 га, розташованої в АДРЕСА_2 , кадастровий номер - 020010069 в порядку спадкування за законом після смерті матері позивача - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності:

-на 3/8 частини житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: двома навісами - літери "Б", "Г", санвузлом літера "В", літньою кухнею літера "Д", підвалом літера "Е", двома цистернами - "І", "ІІ", мощінням "III", "IV" та огорожею "№ 1, 2, 3, 4", загальною площею 288,1 кв. м, житловою - 33,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-на 5/8 частин земельної ділянки, площею 0,2186 га, розташованої в АДРЕСА_2 , кадастровий номер - 020010069;

-на земельну ділянку, загальною площею 0,250 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :02:001:0225;

-на 7/8 частин житлового будинку під літерою "А" з надвірними спорудами: навіс літера "Б", гараж літера "В", мощіння "І", басейн "II", огорожа "№1-3", загальною площею 126,40 кв. м, житловою площею - 63,20 кв. м, що розташований в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Повний текст рішення складено 09 червня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Буран В.М.