Ухвала

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 219/9151/19

провадження № 61-9587ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від

18 лютого 2020 року у складі судді Хомченко Л. І. та постанову Донецького апеляційного суду від 10 червня 2020 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Канурної О. Д., Кішікіної І. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про визнання незаконним та скасування наказу філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 16 листопада 2018 року № 692-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Позов мотивував тим, що з 12 квітня 2018 року він працює на посаді провідного інженера відділу банківської безпеки філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» з віддаленим робочим місцем, що територіально розташоване в ТВБВ № 10004/0289 (першого типу) та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

19 листопада 2018 року його ознайомлено з наказом від 16 листопада 2018 року

№ 692-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », з тексту якого вбачається, що догана оголошена за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог нормативних актів АТ «Ощадбанк».

Посилаючись на те, що зазначений наказ є незаконним, оскільки він не допускав неналежного виконання службових обов`язків та порушення вимог нормативних актів АТ «Ощадбанк», у наказі відсутня правова аргументація оголошеної йому догани, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від

10 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Яківчик С. В. від 16 листопада 2018 року № 692-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося без законної підстави, оскільки в оскаржуваному наказі відсутні відомості про конкретизацію винних дій особи, яка притягується до відповідальності із посиланням на нормативні акти та об`єктивний склад правопорушення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Ощадбанк» у якій заявник просив рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від

10 червня 2020 року скасувати, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 646/5496/17-ц є безпідставними з огляду на таке.

У зазначеній постанові Верховного Суду зроблено висновок про те, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. У цій справі судами встановлено, що позивач без поважних причин, з її вини, допустила неналежне виконання своїх посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги АТ «Ощадбанк» та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, у справі, яка є предметом касаційного перегляду, суди не встановили у діях позивача порушень посадових обов`язків та вчинення дисциплінарного проступку.

З наведеного убачається, що суди правильно застосували норми матеріального права у цій справі, зокрема положення статті 149 КЗпП України, що узгоджується із зазначеним заявником правовим висновком Верховного Суду висловленим у постанові від 04 травня 2020 року у справі № 346/5496/17-ц, однак встановлені судами фактичні обставини у справах є відмінними.

З огляду на наведене відсутні підстави вважати, що розгляд касаційної скарги АТ «Ощадбанк» має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак