441/851/19 2/441/86/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.06.2020 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

за участі секретаря Сорока М.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городок Львівської області справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Дяденчук Анатолія Івановича до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Дяденчук А.І. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 1 590 000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.09.2015 р. між позивачем та відповідачем укладено письмовий Договір позики, за яким ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 позику в розмірі 1 320 934,44 грн, що станом на день передачі коштів еквівалентно 60 000 доларів США. Строк позики закінчився 05.05.2016 р., однак станом на 13.05.2019 р. відповідач, передбаченого договором зобов`язання не виконав, тому позивач був змушений звернутись за захистом свого права до суду.

В судовому засіданні 19.06.2020 р., проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів, наведених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач та його представник до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належно, в тому числі, судовими повістками, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, а також, відповідач в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-порталі судової влади, причини неявки суд не повідомили (а.с. 29, 39-40, 43, 48-49, 50, 59, 62, 69, 70, 79, 80).

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак, повторно не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин , не подав відзив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тому письмова форма договору позики у зв`язку із його реальним характером є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно Договору позики д 05.09.2015 р., ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1 320 934, 44 грн., що на день передачі позики еквівалентно 60 000 доларів США за офіційним курсом долару США по відношенню до гривні, встановленим НБУ на день укладання договору, які останній зобов`язувався повернути до 05.05.2016 р. з моменту передання позики (а.с. 13-14).

За положенням п.п. 3.1, 4.1 Договору ОСОБА_2 передав позику ОСОБА_3 в момент підписання договору. Строк позики розпочався з моменту передання позики і закінчився 05.05.2016 року.

Свої грошові зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, суму боргу станом на день розгляду справи не повернув, розмір заборгованості у сумі 60000 доларів США згідно офіційного курсу валют станом на дату подачі позову становить 1 590 000 грн. (60000*26.50).

Судом встановлено, що станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість, а тому, така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на те, що відповідач у судове засідання не з`являвся, відзиву суду не надав, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачем вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що доводи представника позивача знайшли своє підтвердження у суді, відповідач не виконав передбаченого договором зобов`язання, внаслідок чого, має заборгованість за договором позики, яка, станом на 13.05.2019 р. становить 1 590 000 грн. 00 коп. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано, достовірність договору позики відповідачем не оспорювалась.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 9605 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 211, 258-259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов представника позивача ОСОБА_2 адвоката Дяденчук Анатолія Івановича до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 05.09.2015 року в сумі 1 590 000 (один мільйон п`ятсот дев`яносто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_2 , 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, але не пізніше тридцяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяви про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08.07.2020 р.

Головуючий суддя Перетятько О.В.