г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/838/20
Номер провадження 2/213/1001/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретарі судового засідання - Шрам В.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Совенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі - її дочка, народила дитину ОСОБА_3 , не перебуваючи у шлюбі, із часу виписки із пологового будинку проживала з дитиною у неї. Позивач всіляко підтримувала дочку, допомагала їй з онуком матеріально. 18 жовтня 2007 року, коли дитині виповнилось два роки, дочка поїхала на заробітки до Києва, оскільки сім`я мала потребу в коштах. Спочатку вони підтримували телефонний зв`язок, вона цікавилася здоров`єм сина, а пізніше дізналася, що дочка постійного доходу не має, інколи підробляє на тимчасових роботах, але зароблені кошти витрачає на придбання алкогольних напоїв. З часом, залишившись зовсім без роботи, почала вести аморальний спосіб життя, змінювала чергових співмешканців, у 2016 році втратила паспорт, і тільки за допомогою сестри повернулася з Києва додому. За цей час дитина підростала без матері, позивач влаштувала її до дошкільного закладу, а потім - до школи, купувала навчальне приладдя, одяг, відповідач ніякої матеріальної підтримки не надавала. Після повернення відповідач проходила лікування від алкогольної залежності, але стійких позитивних результатів лікування не дало, вона продовжує зловживати алкоголем. Протягом 14 років ОСОБА_2 не проявляла батьківської уваги та турботи до дитини, не спілкується з нею, для отримання дитиною паспорту з`явилась до відділу міграційної служби в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що саме через легковажність матері дитини та її байдужість, сім`я потрапила на облік сімей, які опинились в складних сімейних обставинах, до служби у справах дітей, за ініціативою якої райрадою було прийнято рішення отримати від матері дитини нотаріально посвідчену довіреність на виховання та утримання сина бабусею, тобто позивачем. У лютому 2020 року відповідач дала згоду на призначення позивача опікуном над своїм неповнолітнім сином. Позивач зазначила, що негативна поведінка, зовнішній вигляд матері є плохим взірцем для дитини і негативно впливає на її розвиток.

Тому, оскільки участі у вихованні та утриманні дитини вона не приймає, долею сина не цікавиться, матеріально не утримує, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.

Ухвалою від 16.03.2020 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.04.2020.

В підготовчому засіданні 18.05.2020 у справі витребувано докази щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

10.07.2020 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені позивачем вимоги визнала, про що надала письмову заяву, зазначені в позові обставини не заперечувала, пояснила, що дитина дійсно від самого народження мешкає у бабусі, а з 2007 року - без неї. У неї на цей час нова сім`я, вона має другу малолітню дитину, не працює, коштів для надання допомоги старшому сину не має. Просила врахувати, що на цей час у бабусі створено умови для проживання дитини, а вона таких умов забезпечити не може, тому дитині з бабусею буде краще. Зазначила, що дитина не сприймає її як матір, називає по імені.

Представник третьої особи - Виконкому Інгулецької районної у місті ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що підставою для звернення опікуна до суду з даною позовною заявою є необхідність захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, яка за своїм віком не може їх самостійно захищати. Суду пояснив, що ОСОБА_4 має ще одну малолітню дитину - сина, якої приділяє більшої уваги, а ОСОБА_3 , який постійно проживає з бабусею, залишається поза увагою. Сім`я знаходиться на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась в складних сімейних обставинах. Неповнолітнім ОСОБА_3 опікується його бабуся - позивач у справі. Вона виховує дитину, матеріально утримує, цікавиться його навчанням, підтримує зв`язок з адміністрацією школи, де навчається дитина, сприяє її фізичному та духовному розвитку.

Вислухавши сторони, представника Органу опіки та піклування, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього /а.с.11. Відомості про батька дитини згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /а.с.12/.

Згідно з актом від 14.02.2020, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з дня народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусею ОСОБА_1 . Мати дитини за вказаною адресою не проживає /а.с.16/.

Довідкою директора школи від 21.01.2020 підтверджено, що ОСОБА_3 навчається у 8 класі Криворізької ЗОШ I-III ступенів № 115 /а.с.14/. Згідно з характеристикою, виданою адміністрацією навчального закладу, характеризується позитивно, проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка є активною учасницею освітнього процесу, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та школою, здійснює контроль за поведінкою та навчанням ОСОБА_3 /а.с.15/.

Як видно з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 21.01.2020, ОСОБА_3 мешкає з бабусею у трикімнатній квартирі, стан житла задовільний, має окрему кімнату, необхідні речі, меблі, комп`ютер, мобільний телефон. Дитина забезпечена всім необхідним: їжею, одягом, взуттям відповідно до сезонів, шкільним приладдям. Бабуся ставиться до виховання дитини відповідально, не заперечує проти виховання онука вподальшому /а.с.20 - 21/.

Згідно з характеристикою голови будинкового комітету від 13.02.2020, ОСОБА_1 характеризується позитивно, виховує внука ОСОБА_3 , 2005 року народження. Як зазначено в цій характеристиці, мати дитини вихованням сина не займається, матеріально не допомагає /а.с.17/.

В судовому засіданні було досліджено витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 05.03.2018, якою розглядалося питання щодо можливості виховання неповнолітнього ОСОБА_3 його бабусею ОСОБА_1 . Комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_1 отримати від матері дитини ОСОБА_2 нотаріально-посвідчену довіреність на виховання і утримання її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її відсутності, покласти на ОСОБА_1 відповідальність за збереження життя та здоров`я ОСОБА_3 до моменту передачі дитини на спільне проживання та виховання матері /а.с.22/, заяву відповідача у справі ОСОБА_2 від 02.03.2018 щодо наданні згоди її матері ОСОБА_1 на виховання її сина, та заяву ОСОБА_2 від 17.02.2020 про надання згоди на призначення її матері ОСОБА_1 опікуном над її неповнолітнім сином ОСОБА_3 /а.с.18/.

Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 17.06.2020 № 153 визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.57/.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оцінивши надані позивачем та зібрані судом докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проживає з неповнолітнім сином - ОСОБА_3 , не приймає належної участі у його вихованні, не цікавиться станом його здоров`я та навчанням у школі, не приділяє уваги його розвитку, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, та підстави позбавлення батьківських прав.

При цьому суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Водночас, враховуючи добровільне визнання відповідачем позовних вимог, суд не вважає за необхідне при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав встановлювати думку самої дитини, відповідно до ст.171 СК України. При цьому, враховує, що неналежне ставлення відповідача до дитини знайшло підтвердження оглянутими доказами, твердженнями позивача та представника органу опіки та піклування.

Отже, суд вважає доведеним байдуже ставлення відповідача до долі дитини та злісне її ухилення від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. При цьому, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 171 СК України, ст.ст.81, 82, 141, 228-229, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилася у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19) до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - Виконком Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування: 50026, м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, 1.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 10.07.2020.

Повний текст складено 13.07.2020.

Головуючий суддя О.М. Нестеренко