У Х В А Л А

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 562/1731/19

провадження № 61-9802ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області Фонду соціального страхування України на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області Фонду соціального страхування України про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що з 16 березня 2006 року вона працювала в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Рівненській області на посадах заступника начальника з питань правової роботи відділу кадрової та правової роботи та начальника відділу юридичної та організаційної роботи і діловодства.

31 липня 2017 року звільнена з посади на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України у порядку переведення в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області, яке є правонаступником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Рівненській області.

З 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 зарахована у вищевказане управління на посаду начальника юридичного відділу, а 01 лютого 2019 року - заступника начальника юридичного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області.

Наказами управління від 24 квітня 2019 року № 218-к «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » та 07 травня 2019 року №227- к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнена з роботи 07 травня 2019 року відповідно до частини першої статті 40 КЗпПП України у зв`язку із скороченням чисельності штату. Вона вважає, що під час звілення не дотримано процедуру звільнення передбачену законом, тому вважає звільнення незаконним.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2020 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до задоволення не підлягають, оскільки під час звільнення відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства та її трудових прав порушено не було.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2020 року скасовано, позов задоволено. Скасовано пункт 3 наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області від 24 квітня 2019 року №218-к «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » та наказ від 07 травня 2019 року № 227- к «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на посаді заступника начальника юридичного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області з 07 травня 2019 року. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 08 травня 2019 року до 25 червня 2020 року у розмірі 219 678,00 грн (без врахування податків та інших обов`язкових платежів). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам закону та дійшов висновку, що трудові права ОСОБА_1 порушені під час звільнення з роботи у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно з частиною першою статті 40 КЗпП України.

Запропонувавши на свій вибір одну єдину посаду позивачу, відповідач фактично розпорядився її правами та позбавив її вільного вибору роботи, не довів, що ОСОБА_1 не зможе виконувати за своїм рівнем кваліфікації трудові обов`язки за іншими посадами, які існували від дати її попередження про звільнення до самого звільнення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що під час виникнення спору між працівником і роботодавцем, суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників (що фактично в справі не оспорюється), а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Колегія суддів дійшла висновку, що така процедура роботодавцем не дотримана, оскільки позивачу не були запропоновані всі наявні вакантні посади, які вона могла виконувати за рівнем своєї кваліфікації.

03 липня 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області Фонду соціального страхування України поштовим зв`язком направило до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року, провадження № 61-22437св18, від 06 травня 2020 року, провадження № 61-38337св18, постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року, провадження № 6-2487цс15.

Також, заявник зазначає, що оскаржуване рішення суду є необгрунтованим.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу № 562/1731/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області Фонду соціального страхування України про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 серпня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко