Справа № 581/184/20
Номер провадження 2/585/464/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря С.А. Дем`яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

2 березня 2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 79535,18 грн., а також 2102 грн. судового збору тим. В обґрунтування позову вказано, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). 26.01.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 127547 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем. ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується повідомленням від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» станом на 24.02.2020 року становить 79535,18 грн., з яких: 1 997,00 грн. - основний борг; 20 033,91 грн. - заборгованість по відсоткам; 50 504,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

8 квітня 2020 року позовна заява надійшла до Роменського міськрайонного суду і цього ж дня відкрито провадження.

06.05.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірний договір позики не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис». Позивач жодним доказом не підтвердив факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді позики від ТОВ «ВЕЛЛФІН». Вважає, що позивачем не доведений факт укладання сторонами договору позики, в зв`язку з чим відсутні й підстави для стягнення грошових коштів як заборгованості на виконання умов такого договору.

1 червня 2020 року закрито підготовче провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи в суді. В позовній заяві просив справу розглянути за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, забезпечила участь представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала обґрунтування вказані у відзиві і просила відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що позов не визнають. 26.01.17 року відповідач отримала позику в розмірі 2000 грн., проте позивач просить стягнути 79 535,18 грн. Договір позики з юридичною особою має бути укладено обов`язково в письмовій формі. Договір було укладено в електронній формі, проте позивач не довів, що був укладений договір між ТОВ «ВЕЛЛФІН» і ОСОБА_1 . Належного розрахунку суми заборгованості та її складових не має. Також до позову не додано доказів отримання ліцензії на надання фінансових послуг, в тому числі і на надання позики. Договір в особистому кабінеті відповідач не підписувала і не укладала. Зі слів ОСОБА_1 , вона вже була зареєстрована у ТОВ і її подруга попросила взяти цей кредит, тому ОСОБА_1 уклала цей договір. ОСОБА_1 кошти від ТОВ «Веллфін» отримувала, але доказів на підтвердженян цієї обставини ТОВ не надало. ОСОБА_3 не заперечує що укладала договір в електорнній формі. Кошти надійшли на картку ОСОБА_1 . Позов не визнають тому, що підприємство не мало права надавати фінансові послуги у вигляді позики, можливо це можна було б вважати як позичку. ТОВ «Веллфін» не є фінансовою установою, яка може надавати такі позики. Крім цього закінчився строк позовної давності. Про це у відзиві на позов не вказано. Вони не просять застосувати строк позовної давності, так як позов не визнають взагалі, але повідомляють, що строк позовної давності позивачем пропущено.

Судом встановлено, що 26.01.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» в особі директора Веселого І ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір позики № 127547 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного Договору позики Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього договору. Згідно п. 1.2 Позика надається Позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця (https:creditup.com.ua), за умовами ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктом 1.3. передбачено, що строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 25.02.2017 року. Відповідно п. 1.4. Договору позики договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. П.7.8. передбачає, що до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності за визначенням статті 257 ЦК України складає 3 роки (а.с. 18-22).

На звороті останнього аркуша договору Позики № 127547 мається таблиця в якій 4 графи, в графі «сума по договору» вказано 2000 грн., в графі «Дата погашення» вказано 25.02.2017, в графі «сума до сплати процентів» вказано 581 грн., в графі «Разом до сплати» вказано 2581 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «ВЕЛЛФІН» є ОСОБА_5 видом діяльності вказано 64.92 Інші види кредитування (а.с. 5).

З довідки щодо заборгованості за Договором № 127547 від 26.01.2017 року вбачається, що загальна сума заборгованості Позичальника перед Позикодавцем за Договором позики та всіма нарахованими відсотками становить 79 535,18 грн.: заборгованість за основною сумою позики складає - 1997,00 грн., заборгованість за відсотками згідно договору складає 20 033,91 грн., заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає 57 504, 27 грн. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1026 календарних днів. Вказана довідка підписана директором ТОВ «ВЕЛЛФІН» В.І. Лазепка. (а.с. 23)

Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» визначають порядок і умови надання грошових коштів у позику. Дані правила є публічною пропозицією (офертою). Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Вказані правила затверджені 27 жовтня 2015 року директором ТОВ «ВЕЛЛФІН» ОСОБА_6 ( а.с. 7-13).

Згідно повідомлення № 6213-ВП від 30.01.2020, ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 593 від 02.07.2015) та отримало Ліцензію Національного банку України № 35 від 31.12.2015.Між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір ВП -180516-3 від 18.05.2016 про організацію переказу грошових коштів. Відповідно до договору ВП -180516-3 від 18.05.2016 здійснено за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» успішний переказ коштів на картку клієнта: 26.01.2017 на суму 2000 грн, код авторизації 668062, номер транзакції в системі WayForPay - а_1076577_127547 (а.с.24)

18.05.2020 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір ВП -180516-3 про організацію переказу грошових коштів. (а.с.25 -27)

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Нормою ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положенням ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22 під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді, а саме: меморіальний ордер; платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; платіжна вимога; розрахунковий чек; інкасове доручення (розпорядження). Розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів та їх реєстрів заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів та відповідних главах цієї Інструкції.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До матеріалів справи долучена копія договору позики №127547 від 26.01.2017 р. де сторонами зазначені - ТОВ «ВЕЛЛФІН», як позикодавець та ОСОБА_1 , як позичальник. Заперечення відповідача в частині того, що не надано доказів на підтвердження того, що вказаний договір є укладеним, що сторони договору досягли згоди з усіх істотних умов договору та ОСОБА_1 прийняла пропозицію ТОВ «Веллфін» , і отримала позику в сумі 2000 грн., суд до уваги не приймає, оскільки представник позивача в судовому засіданні визнала, що договір підписано її довірителем і що ОСОБА_1 отримала кошти на свою картку.

Натомість, судом встановлено, що 26.01.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» в особі директора Веселого І.О. та ОСОБА_1 укладено договір позики № 127547 в електронній формі. Вказану обставину суд вважає доведеною ще й з тих з тих підстав, що за правилами договору, позика може бути надана лише за умови ідентифікації позичальника електронним цифровим підписом, а позика була надана, що визнано представником відповідача.

Заперечення відповідача в частині того, що позивач не мав права надавати позику, оскільки відсутній відповідний дозвіл (ліцензія), суд до уваги не бере, оскільки у витязі з реєстру вказано, що в ТОВ зареєстрований вид діяльності 64.92 Інші види кредитування, що згідно класифікації видів економічної діяльності включає фінансову діяльність із наданням позик небанківськими фінансовими установами, при якій надання кредиту може приймати різні форми, такі як позики, іпотечні кредити під заставу, кредитні картки тощо, з наданням такого спектра послуг: надання споживчих кредитів; фінансування міжнародної торгівлі; надання довгострокового фінансування промисловості з боку промислових банків; грошові позики під заставу за межами банківської системи; надання житлових кредитів спеціалізованими недепозитними установами; діяльність ломбардів і лихварів.

В той же час, позивач не надав графіку розрахунків, який вказаний у договорі і взагалі не надав розрахунку сум, які просить стягнути з відповідача, з якого можна зробити висновок про спосіб визначення заборгованості, в якому мали б бути відображені відомості щодо розміру залишку непогашеного кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, та просторочених відсотків. З Довідки щодо заборгованості за Договором № 127547 від 18.08.2016 не зрозуміло як, яким способом здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 .

Також з наданих документів вбачається, що договір позики було укладено між відповідачем та ТОВ «ВЕЛЛФІН» в особі директора Веселого І.О., довідка щодо заборгованості підписана директором ОСОБА_7 І. Як керівника, ОСОБА_5 також зазначено і в Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правила надання грошових коштів у виглядлі позики ТОВ «Веллфін» затверджені директором ТОВ «ВЕЛЛФІН» Стензя Д.В.

З урахуванням вище вказаного суд вважає, що з відповідача на користь позивача можуть бути стягнуті лише фактично отримані кошти в сумі 2000 грн.

В той же час, представник відповідача повідомив, що строк позовної давності позивачем пропущений. Як вбачається з матеріалів справи договір позики було укладено 26.01.2017 р. строком на 30 днів, тобто строк кредитування визначено з 26.01.2017 р. до 25.02.2017 р. Даний позов було направлено поштою 28.02.2020 року, що підтверджується конвертом. Тобто з позовом до суду ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося 28.02.2020 року. При цьому, позивачем не наведено обставин та підстав, за яких ним було пропущено строк загальної позовної давності, який визначено і в договорі, та не наведено поважності причин пропуску такого строку. Із заявами про поновлення такого строку ТОВ «ВЕЛЛФІН» також не зверталося.Таким чином суд, вважає за необхідне застосувати до позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості строк позовної давності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга