Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2020 Справа №607/3190/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

-у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Байковецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно 3/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та вона (позивач). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , спадщину прийняла її мати ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак свої спадкові права за життя не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживанням разом із нею на час відкриття спадщини. Її брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 вона звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для формлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 23 березня 2020 року на 11 год. 30 хв.

У зв`язку з неявкою сторін у вказану дату та час підготовче судове засідання відкладено на 15 квітня 2020 року на 12 год. 00 хв.

06 квітня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семенеко С.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримав.

13 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання 15 квітня 2020 року на 12 год. 00 хв. підготовче судове засідання відкладено на 18 травня 2020 року на 14 год. 45 хв.

14 травня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що на запит суду від 23 березня 2020 року нотаріусом не надано відповіді, підготовче судове засідання, призначене на 18 травня 2020 року на 14 год. 45 хв. відкладено на 11 червня 2020 року на 14 год. 30 хв.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2020 року залучено Байковецьку сільську раду Тернопільського району як співвідповідача у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 12 год. 00 хв. 13 липня 2020 року.

В судове засідання представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Кивелюк Є.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою не заперечила щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 1952 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_8 , що підтверджується народження серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1971 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 30 березня 1970 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 07 лютого 1968 року. У графі батько у вказаному свідоцтві зазначено « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з Дрежавного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 19 лютого 2020 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_12 ».

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 18 грудня 1976 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_14 зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 19 вересня 2006 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_16 ».

Зі свідоцтва на право особистої власності від 31 липня 1989 року, виданим Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, за реєстровим №146 вабчається, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається з шести членів, головою якого був ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою №102 від 18 лютого 2020 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 24 січня 1994 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №47, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 1996 році після смерті ОСОБА_5 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №47, 15 лютого 1996 року ОСОБА_4 звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5

15 лютого 1996 року за реєстровим №376 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на компенсаційну виплату за рахунок коштів ФРН, як особі, яка була насильно вивезена на примусові роботи до Німеччини.

Крім цього, з довідки №101 від 18 лютого 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлого ОСОБА_5 належну померлому 1/6 частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 27 вересня 1999 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №570, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 2000 році після смерті ОСОБА_6 .

За життя ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла належне їй право на земельну частку у землі, яка перебуває у колективній власності ТВЗМП «Стегниківське», розміром 3,92 га ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №570, 28 вересня 2000 року ОСОБА_4 звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6

28 вересня 2000 року за реєстровим №3057 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Стегниківське», розміром 3,92 га.

З довідки №100 від 18 лютого 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлої ОСОБА_6 належну померлій 1/6 частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 01 серпня 2017 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №14/2018 р., заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №14/2018 р., 12 січня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Як слідує з довідки №643 від 06 грудня 2017 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від прийняття спадщини за законом, ОСОБА_19 в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4 шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Маючи намір отримати свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_19 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом.

ОСОБА_19 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_4 , отримавши 26 червня 2018 року свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., зареєстровані в реєстрі за №2-921 та за №2-924, на частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 10 лютого 2020 року №244/02-31, ОСОБА_19 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_4 за життя належала 3/6 частки спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів.

Як убачається з копії погосподарських книг, наданих Байковецькою сільською радою Тернопільського району на відповідний запит суду, станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується як колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Аналогічні відомості містяться у довідці №102 від 18 лютого 2020 року, виданій Байковецькою сільською радою Тернопільського району.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за життя належало по 1/6 частині вказаного будинку.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 успадкувала належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформила своїх спадкових прав.

Крім цього, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 успадкувала належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя також не оформила своїх спадкових прав.

Таким чином, ОСОБА_4 за життя належало 3/6 частини вказаного будинку (1/6 + 1/6 + 1/6 = 3/6)

Відповідачі права позивача на спірне майно не оспорюють.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на належну їй частку житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за ОСОБА_19 права власності на 3/6 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Байковецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майнозадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/6 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

ОСОБА_3 , місце проживання: с. Стегниківці Тернопільського району, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

Байковецька сільська рада Тернопільського району, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільського району, .

Головуючий суддяН. М. Сташків