КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/7934/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8333/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Пікуль А.А., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Карабаза Н.Ф., по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця, в якій просив визнати неправомірною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., прийнятої у виконавчому провадженні № 59801078 від 15 серпня 2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника; визнати неправомірною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., прийнятої у виконавчому провадженні № 59801078 від 13 серпня 2019 року про арешт майна боржника; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. скасувати арешт майна ОСОБА_1 (а.с. 1-7).

В обґрунтування скарги зазначав, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа за позовом ПАТ «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який було задоволено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 жовтня 2010 року та видано виконавчий лист № 2-934/2010 для примусового стягнення заборгованості за кредитним договором і штрафних санкцій в розмірі 915 698,01 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Індустріально- експортний банк». При цьому, після прийняття рішення по справі та видачі судом виконавчого документу, назву ПАТ «Індустріально-експортний банк» було змінено на АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», без зміни коду .

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. 13 серпня 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59801078. Відповідно до відомостей, розміщених в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, 13 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В. було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 . Вважає, що вказана постанова виконавця про арешт майна підлягає скасуванню, оскільки вона прямо суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та порушує його права.

15 серпня 2019 року Говоровим П.В. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої постановлено описати та накласти арешт на майно: житловий будинок № 5, загальною площею 71,9 кв. м., житловою площею 30,6 кв.м., реєстраційний номер майна 30612967, що розташований по АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,1499 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:078:0144, місцезнаходження: АДРЕСА_2 . На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: здавати в оренду. Призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_3 .

Вважає, що постанова приватного виконавця Говорова П.В. не відповідає вимогам закону, оскільки містить лише загальні характеристики будинку та земельної ділянки, без таких характеристик, як наявність комунікацій на земельній ділянці, кількості кімнат, їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Матеріали виконавчого провадження не містять розписки зберігача про передачу йому орендованого майна, що свідчить про порушення приватним виконавцем вимог ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, з постанови не вбачається, яким чином відповідальний зберігач має виконувати свої повноваження відносно житлового будинку та земельної ділянки. При цьому сам зберігач не зазначений в постанові в переліку інших осіб, що були залучені до проведення виконавчих дій. Вказана постанова не містить підписів ані стягувача, ані боржника, що свідчить про їх фактичну відсутність при здійсненні опису майна. Незрозумілим є і те, яким чином здійснювався опис майна, чи проникав виконавець на територію належного йому домоволодіння. Зазначає, що дані обох понятих написані одним почерком, тому встановити хто, коли і де засвідчив проведення виконавчих дій, не вбачається можливим без проведення почеркознавчих експертиз.

Зазначав, що постанова приватного виконавця Говорова П.В. суперечить нормам законодавства, оскільки: стосується арешту усього рухомого і нерухомого майна боржника, а не конкретного індивідуально визначеного. Зазначені дії державного виконавця теоретично залишили за боржником право користування своєю власністю, однак практично обмежили можливість розпоряджатися своїм майном, що порушує право власника на вільне володіння своїм майном. Отже, державний виконавець порушив «справедливу рівновагу» між державними інтересами та дотриманням фундаментального права людини на вільне володіння своїм майном, а тому його дії щодо арешту всього майна боржника без урахування розміру боргу є неправомірними. Окрім того, в Автоматизованій системі виконавчого провадження взагалі відсутня інформація про постанову від 15 серпня 2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, що свідчить про те, що приватним виконавцем Говоровим П.В. протиправно було винесено дві постанови про накладення арешту на одне і те ж майно.

Представник АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - Дивисенко Т.О. подала заперечення на скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, в яких зазначила, що ОСОБА_1 з моменту відкриття виконавчого провадження не подав декларацію, не допустив виконавця до житла та інших приміщень, не здійснив жодних інших дій, направлених на забезпечення реального виконання, тому відсутні підстави посилатися на будь-яке порушення його прав. Зауважила, що під час примусового виконання рішення боржник не має права вільно розпоряджатися своїм майном та коштами, оскільки він зобовязнаний перш за все виконати рішення суду (а.с. 32-33).

Також представник приватного виконавця Говорова П.В. - адвокат Коваль Р.О. подав заперечення на скаргу, в яких просив відмовити у повному обсязі у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця (а.с. 45-50).

У відповіді на заперечення ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги та зазначив, що накладення арешту на все його майно порушує його право на володіння, користування і розпорядження належним йому майном (а.с. 54-57).

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. у запереченнях на скаргу просив відмовити у повному обсязі ОСОБА_1 у задоволенні скарги (а.с. 68-70).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Говорова П.В. про визнання неправомірною та скасування постанов приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника відмовлено (а.с. 105-110).

Не погодившись з ухвалою міського суду, 07 травня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлик С.І. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити (а.с. 117-127).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що постановою приватного виконавця Говорова П.В. 13 серпня 2019 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 без зазначення його індивідуальних та ідентифікуючих характеристик, а також розміру суми стягнення. Зазначив, що вартість його будинку, на який було накладено арешт, значно перевищує розмір боргу, який підлягає стягненню в межах виконавчого провадження. Постанова приватного виконавця від 15 серпня 2019 року не містить строку встановленого обмеження - здавання в оренду. При цьому можливість встановлення такого обмеження як здавання в оренду, взагалі жодним нормативним актом не передбачена. При відмові у задоволенні скарги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку лише на підставі того, що приватний виконавець мав повноваження на винесення постанов про арешт майна, проте не врахував їх невідповідність чинному законодавству.

Звертав увагу на порушення судом норм процесуального права, оскільки справа розглядалася протягом 7 місяців, крім того розглянута без присутності скаржника та його представника.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлик С.І. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, проте, були сповіщені належним чином, про що у справі наявні докази. ОСОБА_1 був сповіщений телефонограмою, крім того, його належне повідомлення не заперечувала його представник - адвокат Михайлик С.І., що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання (а.с. 160, 164-165). Приватний виконавець Говоров П.В. був сповіщений на адресу електронної пошти та телефонограмою, що забезпечує фіксацію такого повідомлення (а.с. 159, 161). АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було сповіщено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання уповноваженою особою (а.с. 162).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовивши у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного виконавця Говорова П.В. при винесенні постанов від 13 серпня 2019 року та 15 серпня 2019 року є правомірними та здійсненими в межах його повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. 13 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 59801078 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Ірпінським міським судом Київської області 17 березня 2011 року № 2-934/2010, стягувач - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», боржник - ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором і штрафні санкції в розмірі 915 698,01 грн.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про арешт майна боржника від 13 серпня 2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, житловий будинок, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. (побудований в 2007 році), АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,1499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:078:0144, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , що належить божнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1 007 489,81 грн. (а.с. 11-12).

15 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої боржником рішення суду не виконано, тому описано та накладено арешт на майно: житловий будинок № 5, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30612967, що розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,1499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:078:0144, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , що належить божнику ОСОБА_1 .

На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування - здавати в оренду. Призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_3 . Виконавчі дії проведені у присутності понятих (а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, за змістом вищенаведених норм, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно, його наявність була встановлена під час проведення фактичного огляду і опису про що зазначено у оскаржуваній заявником постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. щодо арешту та опису належного боржнику майна вчинені відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова про арешт майна від 13 серпня 2019 року винесена приватним виконавцем в день відкриття виконавчого провадження та виявлення майна боржника, а постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15 серпня 2019 року містить загальні відомості про площу будинку та земельної ділянки, адресу місцезнаходження майна, яке описується та на яке накладається арешт, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, кадастровий номер, цільове призначення.

Доводи апеляційної скарги, що приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 без зазначення його індивідуальних та ідентифікуючих характеристик, а також розміру суми стягнення, колегія суддів відхилила з огляду на наступне.

Оскільки при відкритті виконавчого провадження 13 серпня 2019 року приватним виконавцем не було виявлено все наявне майно боржника, тому у межах повноважень, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» було накладено арешт на все майно.

При винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 15 серпня 2019 року приватним виконавцем було здійснено опис та накладено арешт на житловий будинок № 5, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30612967, що розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,1499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:078:0144, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , що належить божнику ОСОБА_1 .

Опис проводився виконавцем без присутності боржника та без надання боржником доступу до зазначеного нерухомого майна (земельної ділянки і будинку), а тому приватний виконавець не мав можливості здійснити опис враховуючи усі ідентифікуючі характеристики будинку та земельної ділянки. Крім того, апелянтом не надано доказів, що вказане вище описане нерухоме майно має інші характеристики, ніж зазначені в постанові від 15 серпня 2019 року.

Крім того, не зазначення у постанові про опис та арешт майна усіх властивостей майна не призводить до порушення прав боржника, урахувавши, що це не впливає на встановлення вартості того майна, яке описане виконавцем.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. у межах повноважень обмежив боржника у праві користування вищезазначеним майном - здавати в оренду та призначив відповідальним зберігачем ОСОБА_3 , який про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження та приховування чи підміну описаного майна попереджений, копію постанови отримав, що засвідчено його підписом. Опис майна здійснювався у присутності двох понятих, які також підписали постанову від 15 серпня 2019 року.

При цьому, колегія суддів звернула увагу, що у цій справі йдеться про виконання виконавчого листа, виданого Ірпінським міським судом Київської області 17 березня 2011 року № 2-934/2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором і штрафних санкцій в розмірі 915 698,01 грн.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Зважаючи на те, що приватний виконавець при винесенні постанов про арешт майна та його опис діяв у межах та на виконання норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги з наведених вище підстав.

Про розгляд справи районним судом заявник був сповіщений врученням повідомлення його представнику - адвокату Михайлик С.І., тобто належним чином, про що у справі є докази, клопотання про відкладення розгляду справи до районного суду не надходили, тому неявка заявника та його представника не була перешкодою для розгляду скарги по суті спору (а.с. 79-82, 101).

Процесуальних порушень, які б могли бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до тлумачення законодавства, цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 липня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова