Справа № 357/2372/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком її сина є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона разом з сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_4 проживає окремо від них, за адресою: АДРЕСА_2 .

01 листопада 2007 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-8376/2007, яким встановлено стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з 2016 року по теперішній час відповідач вперто не виконує рішення суду по сплаті аліментів та не виконує рішення суду по сплаті аліментів, а тому станом на 01.03.2020 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів становить 71 260,50 гривень.

Тому, просила суд стягнути з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2016 року по 01.03.2020 року в розмірі 71 260,50 грн. ( а. с. 1-4 ).

Ухвалою судді від 07 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 21-22).

15 червня 2020 року за вх. № 22205 судом отримано відзив, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що розрахунок пені проводився без врахування коштів, які реально були ним сплачені, а отже він є не вірним. Також самі довідки державної виконавчої служби не відображають всі ті кошти, які були ним сплачені позивачеві, починаючи з 01.02.2016 року( а. с. 41-43 ).

13 липня 2020 року судом отримано за вх. № 26504 уточнену позовну заяву, в якій позивач просила стягнути з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2016 року по 01.03.2020 року в розмірі 69 132,50 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , яка діє на підставі Ордеру, серія НОМЕР_1 від 02.03.2020 року, уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладені в ній. Просила їх задовольнити та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів з урахуванням внесення відповідачем сплат у розмірі 69 132,50 гривень.

В судовому засіданніпредставник відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі Ордеру, серія КС № 182596 від 16.06.2020 року позовні вимоги позивача ОСОБА_3 визнав в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження, виданого 30 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області ( а. с. 7 ).

Відповідно до наявного в матеріалах справи виконавчого листа, виданого 01 листопада 2007 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 8 ).

З довідки, виданої в жовтні 2019 року за вих. № 105 Фесюрівською сільською радою Білоцерківського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , 1986 року народження та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно не зареєстровані, але постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 10 ).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої 28.02.2020 року за вих. № 48065 Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби вбачається, що станом на 01.03.2020 року ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 71 260,50 грн. ( а. с. 9 ).

Встановлено, що після сплати частини заборгованості зі сплати аліментів, сума боргу на день розгляду справи становить 69 132,50 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з положеннями СК України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною,залежно від кількості днів у місяці.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати відповідачем аліментів, останній має загальний розмір пені за період з 01.02.2016 року по 01.03.2020 року у розмірі 441 848,81 гривень.

Однак, згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки ( пені ) не може більше 100 відсотків заборгованості.

Заборгованість згідно розрахунку № 48065 від 28.02.2020 року, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби складає 71 260,50 гривень, де суд погоджується з наданим з боку позивача розрахунком та вважає, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Однак, відповідачем зроблено платіж по сплаті аліментів, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, яка видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби від 18.05.2020 року за вх. № 80104 ( а. с. 49 ) та доданими до відзиву копіями відповідних квитанцій ( а. с. 44-48 ).

Отже, враховуючи сплачену суму відповідачем, сума заборгованості останнього складає 69 132,50 гривень, яку просить стягнути позивач з відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги та заборгованість у розмірі 69 132,50 гривень, підтвердив, що дійсно відповідач не сплачував своєчасно аліменти на дитину у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 69 132,50 гривень.

З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_3 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 265, 273, 274, 353, 354ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 69 132,50 гривень ( шістдесят дев`ять тисяч сто тридцять дві гривні п`ятдесят копійок ).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( адреса реєстрації: 09153, Київська область, Білоцерківський район, с. Глибочка, адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.

Рішення надруковано в нардчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов