Справа № 743/746/20
Провадження № 2/743/299/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на дитину та збільшення розміру аліментів, що стягуються,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

10 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом до ОСОБА_5 , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що:

- з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на її утриманні;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2014 року (справа № 743/1122/14-ц) з ОСОБА_5 на її користь стягувались аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття;

- розмір стягнутих аліментів на утримання ОСОБА_8 не є достатнім для утримання дитини, оскільки не відповідає чинному законодавству та потребам дитини;

- відповідач має сплачувати також аліменти на утримання другої дитини ОСОБА_9 ,

- а відповідач є здоровим, працездатним, може сплачувати аліменти в указаному розмірі.

В судовому засіданні:

- позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав зазначених в позові. Вказала, що дійсно просила не стягувати з відповідача аліменти за попереднім судовим рішенням, так як вони знову почали проживати разом;

- відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Вказував, що вони ходили до ДВС та там вирішили закінчити виконавче провадження.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.04.2019 року Ріпкинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області (актовий запис № 5), який був розірваний рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2019 року, яке набрало чинності 19.09.2019 року;

- являються батьками дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження останніх (Серія НОМЕР_1 ) та (Серія НОМЕР_2 ), які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, що вбачається з довідки виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 13.05.2020 року № 706.

Судом встановлено, що:

- за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2020 року (справа № 743/1122/14-ц), яке набрало чинності 22.09.2020 р., з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 28 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- на підставі вказаного судового рішення Ріпкинським районним судом Чернігівської області видавався 25.09.2014 р. виконавчий лист № 743/1122/14-ц, який перебував на виконанні в Ріпкинському РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області, однак постановою начальника цього Відділу ТОВСТОГО ОСОБА_10 від 28.11.2017 р. (ВП № 4488639) було закінчене виконавче провадження, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з надходженням від ОСОБА_1 заяви про закінчення виконавчого провадження за відсутністю претензій, що стверджується інформацією Ріпкинського РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) від 08.07.2020 р. № 10742 та копією вказаної постанови;

- ОСОБА_2 зареєстрований як безробітний в Ріпкинській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості з 13 лютого 2020 року та отримав дохід за лютий-травень 2020 р. в сумі 14 800 грн 98 коп, що стверджується довідкою вказаної Філії від 01.07.2020 р. № 282;

- ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що стверджується відповідним посвідченням (серія НОМЕР_3 ).

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, а п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з правового аналізу ст.ст. 181, 192 СК України можна стверджувати, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути зменшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 182 СК України (з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ) при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що:

- розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Оцінка суду.

Вказані норми свідчать про обов`язок ОСОБА_5 сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

При цьому, за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2020 року (справа № 743/1122/14-ц), з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вже не стягуються, так як постановою начальника цього Відділу ОСОБА_11 від 28.11.2017 р. (ВП № 4488639) було закінчене виконавче провадження, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", і вказана підстава для закінчення виконавчого провадження перешкоджає позивачці в реалізації вказаного судового рішення, тому суд вважає за необхідне права ОСОБА_1 захистити саме в судовому порядку шляхом задоволення вказаного позову та винесення нового судового рішення про стягнення з відповідача аліментів вже на двох дітей, а не коригування розміру аліментів за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2020 року (справа № 743/1122/14-ц).

Враховуючи підтверджене належними доказами матеріальне становище відповідача ОСОБА_5 , з огляду на відсутність доказів про матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , відсутність у позивачки та відповідача інших утриманців, відсутність доказів про стан здоров`я позивачки, відповідача, їх спільних дітей, відсутність доказів про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, не доведеність стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 червня 2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття, задовольнивши позов частково.

Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_12 слід стягнути в дохід держави 672 грн 40 коп судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 293-294, 399-300 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 червня 2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у розмірі 672 грн 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення у межах сум платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий В.Б.Сташків

Повний текст рішення виготовлено та

підписано 10 липня 2020 року.