КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 359/7741/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2413/2020Головуючий у суді першої інстанції - Борець Є.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське - 2» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське - 2», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГО «СТ «Сулимівське - 2», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 43 230,00 грн., посилаючись на те, що 01.06.2017 між ним та ГО «СТ «Сулимівське - 2» в особі Голови правління Кроль І.М. було укладено договір позики № 1, за умовами якого він зобов`язувався надати поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 43230 грн., а відповідач зобов`язувався використовувати отримані кошти для власних потреб та повернути позику у строк до 01.06.2018 (а.с. 1-3).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2019 позов задоволено. Стягнуто з ГО «СТ «Сулимівське - 2» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики № 1 від 01.06.2017 у розмірі 43 230,00 грн. та судові витрати (а.с. 118-120).

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, а також у достатній мірі не перевірив доводи представника ГО «СТ «Сулимівське - 2» та помилково виніс оскаржуване рішення (а.с. 125-128).

Відзиву від відповідача не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ГО «Садівницьке товариство «Сулимівське - 2» Кузуб С.П. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що гроші у зазначеному в договорі позики від 01.06.2017 розмірі були передані відповідачу. По закінченню строку дії договору позика позивачу повернута не була, зустрічного позову про визнання недійсним договору позики з тих підстав, що він був укладений не уповноваженою на це особою пред`явлено не було.

Наведені висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам у справі, а також нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2017 між ОСОБА_1 та ГО «СТ «Сулимівське-2» в особі Голови правління Кроль І.В, було укладено договір позики № 1, за умовами договором позивач зобов`язався надати відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 43 230,00 грн., а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути грошові кошти в цьому ж розмірі до 01.06.2018 (а.с. 4-5).

На підтвердження факту передачі грошей на виконання умов договору позики позивач отримав від відповідача прибутковий касовий ордер № 1 від 01.06.2017, копія якого надана суду і приєднана до матеріалів справи (а.с. 6).

Після спливу строку дії договору 01.06.2018, позика повернута позивачу не була, у зв`язку із чим він був вимушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права.

Актом перевірки фінансово-господарської діяльності ГО «СТ «Сулимівське-2» від 14.07.2018 було зазначено, що за період з травня по липень 2017 року кошти від членів товариства приймались у готівковій формі і витрачалися за статтями, згідно Придатку до Акту № 1. Перевитрата за цей період становлять 43 230,00 грн., які не були погашені на день проведення перевірки (а.с. 7, 8).

За таких обставин є правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем на виконання умов укладеного договору позики були передані кошти в сумі 43 320,00 грн., які не були повернути після строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладеним у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Посилання апелянта на те, що гроші в дійсності позивачем не передавалися, і що договір є безгрошовим відхиляються колегією суддів, оскільки на підтвердження цієї обставин апелянтом не надано належних і допустимих доказів, зокрема покази свідка ОСОБА_4 , члена ревізійної комісії ГО «СТ «Сулимівське - 2», не є такими, з урахуванням положень ст. 1051 ЦК України.

Крім того, даний договір позики сторонами не оскаржувався, а тому є чинним у розумінні діючого законодавства.

Посилання апелянта на те, що Кроль І.М. не міг бути обраним головою правління ГО «СТ «Сулимівське-2» на зборах 22.05.2017, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, доказів тому, що рішення загальних зборів відповідача від 22.05.2017, де Кроля І.М. було обрано Головою садового товариства скасовано або визнано не чинним у встановленому законом порядку, суду не надано.

Відповідно посилання апелянта на відсутність у Кроля І.М. повноважень на укладання договору позики, також є безпідставними з огляду на те, що згідно ч. 5 ст. 89 ЦК України, зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Оскільки Кроль І.М. набув повноважень Голови правління з моменту прийняття рішення Загальними зборами садового товариства 22.05.2017, а обмеження його компетенції пов`язані із моментом внесенням даних до єдиного державного реєстру і стосуються взаємовідносин із третіми особами, представник відповідача не вправі посилатися на відсутність внесення змін до єдиного державного реєстру щодо відомостей про зміну Голови правління садового товариства, з урахуванням положень ч. 5 ст. 89 ЦК України, яка у такий спосіб захищає права третіх осіб від недобросовісних дій керівників (представників) юридичних осіб, а в даному випадку захищає права позивача на визнання чинним укладеного договору позики і повернення переданих відповідачу коштів.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське - 2» залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське - 2», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк