Ухвала

03 липня 2020 року

м. Київ

справа № 759/3515/19

провадження № 61-6701св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Міністерство внутрішніх справ України,

відповідач - Київська міська рада,

треті особи: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року у складі судді Петренко Н. О. та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020року у складі колегії суддів: Іванченка М. М., Білич І. М., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів

У лютому 2019 року Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України)звернулося до суду із позовом до Київської міської ради (далі - КМР), треті особи: Дванадцята київська державна нотаріальна контора (далі - Дванадцята КДНК), ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно. 05 листопада 2018 року з листа Дванадцятої КДНК, МВС України стало відомо, що померлий залишив заповіт посвідчений 30 квітня 1998 року та зареєстрований у реєстрі за номером № 4с-77, яким 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на все майно, що належало на день смерті заповідача, він заповів Центральній житлово-побутовій комісії МВС України. Проте у встановлений законом строк МВС України не звернулось до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньому не було відомо про існування заповіту. Постановою від 19 лютого 2019 року № 1353/02-32 нотаріусом Дванадцятої КДНК у прийнятті заяви відмовленоу зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Крім того, вказує, що Центральна житлова-побутова комісія МВС України утворена відповідно до п. 12 Положення про МВС України від 28 жовтня 2015 року № 878 діє на правах дорадчого органу та виконує свої повноваження згідно Положення про Центральну житлову комісію МВС України, затвердженого наказом МВС України від 29 грудня 2015 року № 1641.

Посилаючись на викладене, МВС України просило визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019року позов МВС України задоволено. Визначено МВС України додатковий строк для прийняття спадщини строком на два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що із позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача, строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки вони не знали про існування заповіту.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.Апеляційний суд визнав необґрунтованими посилання скаржника на те, що висновки суду про задоволення позовних вимог не узгоджуються з положеннями норм матеріального права та позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17. У вказаній постанові зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Отже, в цьому випадку судом першої інстанції правильно застосовано правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що чергове і останнє повідомлення від державного нотаріуса про явку до нотаріальної контори позивач отримав 05 листопада 2018 року. Позивач звернувся до нотаріальної контори тільки через три місяці після отримання останнього повідомлення і через шість місяців після закінчення строку для прийняття спадщини. Крім того, відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, КМР не є належним відповідачем у справі, оскільки він у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суди не з`ясували які саме перешкоди були у позивача, які перешкодили йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини.

У червні 2020 року МВС України подало відзив на касаційну скаргу, згідно з яким, про заповіт міністерству стало відомо лише 05 листопада 2018 року саме з листа Дванадцятої КДНК. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу як фундаментальний принцип спадкового права. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

07 травня 2020 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року призначити до судового розгляду на 15 липня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик