Справа № 132/3061/19
Провадження № 2/132/59/20
РІШЕННЯ
Іменем України

02.07.2020 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору-Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-Виконавчий комітет Калинівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2002 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження дитини у них почали виникати непорозуміння з приводу того, що відповідач не бажав працювати. За станом здоров`я йому встановлено ІІІ групу інвалідності, але без призначення пенсії, оскільки він не мав трудового стажу. З метою призначення йому пенсії відповідач запропонував фіктивно розлучитися.

Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2018 року по справі №132/2871/18 шлюб укладений та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області 08.11.2002 року, актовий запис № 154, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9).

Після розірвання шлюбу вони продовжували спільно проживати в АДРЕСА_1 .

З жовтня по грудень 2018 року її було направлено на службове навчання, так як вона військовослужбовець.

Після повернення додому виявилось, що відповідач продав квартиру, і їм необхідно переїхати проживати в будинок його баби, з якою також проживає його мати.

Протягом декількох місяців вона вимушена була проживати з відповідачем та сином у будинку його баби. Проте, з боку матері відповідача вчинялось психологічне насильство, і вона вимушена була переїхати проживати до своєї матері. Сина відповідач їй не віддав, тому вона постійно з ним спілкується лише під наглядом відповідача та на території домогосподарства за місцем проживання. Відповідач постійно налаштовує дитину проти неї. Дитина залякана, ні з ким не спілкується, що в свою чергу негативно впливає на психо-емоційний стан дитини.

Вважає, що проживання сина разом з нею повністю відповідатиме інтересам дитини, так як вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням та оздоровленням дитини, її соціальним та моральним розвитком. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з сином і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена спілкування з батьком.

На думку позивача визначення місця проживання дитини разом із матір`ю за рішенням суду є необхідністю і якнайкраще забезпечить задоволення і захист інтересів дитини, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

26.09.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним, за адресою: АДРЕСА_2 . Свої позовні вимоги він мотивує тим, що у відповідності до ч.1 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_1 неодноразово приїздила до дитини в стані алкогольного сп`яніння на грунті чого провокувала скандал, внаслідок чого дитина отримувала значну психологічну травму.

Він є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , де проживає та зареєстрований малолітній ОСОБА_3 . Одна із кімнат у будинку облаштована спеціально для дитини.

Він матеріально забезпечений, так як займається підприємницькою діяльністю у сфері надання послуг по будівництву та ремонту. Таким чином, він має достатньо вільного часу, щоб проводити його разом з сином, піклуватися про нього, відводити і забирати у школу, займатись з ним додатково. Мати дитини є військовослужбовцем, тому не матиме достатньо часу для занять з дитиною.

Також він не чинитиме жодних перешкод для спілкування матері з сином та вважає, що проживання сина разом з ним забезпечить задоволення і захист інтересів дитини.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 23.10.2019 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог- Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-Виконавчий комітет Калинівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження під номером 132/3061/19.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Шимотюк О.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримали у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

ОСОБА_2 та його представник-адвокат Мороз І.В. в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, проти задоволення первісного позову заперечували.

Представник Служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Коваль І.М. в судовому засіданні підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації №01-17-2757 від 09.12.2019 року.

Представник виконавчого комітету Калинівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в одержанні повістки про виклик до суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу мають малолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області 30.04.2013 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2018 року по справі №132/2871/18 шлюб укладений та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області 08.11.2002 року, актовий запис № 154, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9).

Наразі малолітня дитина проживає разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради надала висновок №14 від 25.06.2019 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання батька (а.с.13-14). Висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області №182 від 25.06.2019 року (а.с.15).

Згідно зазначеного висновку батьки з метою надання хлопчику психологічної підтримки та врегулювання сімейних стосунків, на протязі двох місяців регулярно відвідували психолога, завідувача РЦППСР «Довіра» ОСОБА_4 . З його слів, в родини є відчутний прогрес, батьки в змозі разом вирішувати спільні проблеми та нагальні питання, хлопчик став менш дратівливим, зник страх, менш помітне кліпання очима. Хлопчик тягнеться більше до батька, з ним в нього більш міцні та довірливі стосунки, і для Нікіти може бути черговою травмою переїзд до мами за місцем її проживання.

Натомість мама стверджує, що батько не дозволяє їй виходити з сином за межі домогосподарства, проте вона майже кожен день приходить до сина.

Даний факт підтвердила позивачка за первісним позовом і в судовому засіданні.

Згідно висновку №01-17-2757 від 09.12.2019 року про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комісія з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації, враховуючи особисту прихильність дитини до батька, вирішила вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком- ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зазначеного висновку в обох батьків створено належні умови для проживання малолітньої дитини. На даний час дитина проживає разом з батьком в АДРЕСА_2 . Дитина має все необхідне для життя та повноцінного розвитку. Між дитиною та батьком гарні взаємостосунки, батько виконує батьківські обов`язки на належному рівні. В порушенні громадського порядку не помічений, спиртними напоями не зловживає, характеризується з позитивної сторони, має добрі стосунки зі своїм сином, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Мама дитини- ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 . Умови проживання задовільні. Згідно службової характеристики ОСОБА_1 є відповідальним працівником військової частини. Дитину відвідує в присутності батька по вихідних днях та по можливості, у вільний від служби час.

Свідки зі сторони ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен зокрема, в судовому засіданні підтвердили факт належного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_9 , а також пояснили, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином. При цьому свідок ОСОБА_8 , який являється дідом Нікіти пояснив, що особисто йому ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з онуком не чинить.

Свідки зі сторони ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні, кожен зокрема, пояснили, що ОСОБА_1 є дуже непривітною людиною, вони ніколи не бачили, що вона виходила з дитиною на прогулянки, догляд за дитиною здійснював лише батько, так як прав, водив до садка, виходив на прогулянки. Крім того, ОСОБА_11 пояснила, що неодноразово бачила ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 , який являється психологом, в судовому засіданні пояснив, що між батьком та дитиною спостерігається міцний двосторонній контакт, взаємне розуміння, підтримка та любов. Як фахівець радить наразі у жодному випадку не змінювати місце проживання дитини і залишити й надалі проживати хлопчика з батьком. Зміна місця проживання дитини може вплинути на психіку дитину, враховуючи надзвичайно емфатичний (чуттєво-психічний) зв`язок, який існує між сином та батьком.

Проте, психологом не зазначено, що проживання дитини саме з матір`ю може зашкодити розвиткові дитини, а зазначено лише, що зміна місця проживання може вплинути на його психіку. Однак, офіційного підтвердження порушень психіки дитини при спілкуванні з матір`ю не надав.

При цьому, у висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради №14 від 25.06.2019 року, зі слів психолога, завідувача РЦППСР «Довіра» ОСОБА_4 зазначено, що в родини є відчутний прогрес, батьки в змозі разом вирішувати спільні проблеми та нагальні питання, хлопчик став менш дратівливим, зник страх, менш помітне кліпання очима.

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що жодним зі свідків, які були допитані в судовому засіданні, не було зазначено про те, що проживання сина разом з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, що вона не має можливості забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням та оздоровленням дитини, її соціальним та моральним розвитком, що батько дитини не чинив матері жодних перешкод для спілкування з сином і сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена спілкування з матір`ю.

Натомість, як зазначено у висновку №01-17-2757 від 09.12.2019 року про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комісії з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації, мати відвідує дитину в присутності батька по вихідних днях та по можливості, у вільний від служби час. Зазначений факт, суд розцінює, як перешкоджання зі сторони батька для спілкування з сином, що в подальшому може негативно вплинути на моральний та духовний розвиток малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Крім того, у висновку не зазначено істотних обставин, які б переконливо свідчили про те, що місце проживання дитини не може бути визначено з матір`ю, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Щодо пояснень свідків з приводу того, що батько дитини ОСОБА_2 відводить та забирає дитину зі школи, пере, перебував у лікарні з сином, то зазначені факти свідчать лише про те, що останній добросовісно ставиться до виконання своїх обов`язків та не може свідчити про аморальну поведінку матері дитини, зловживання нею спиртними напоями, що в подальшому може зашкодити розвиткові дитини.

Також суд бере до уваги можливість матері ОСОБА_1 забезпечити потреби сина саме в матеріальному плані, оскільки згідно довідки про доходи, виданої військовою частиною А 1119 №384 від 08.04.2019 року, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року, за виключенням аліментів, становить 57712,77 грн, що вплине на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дитини та в подальшому призведе до відчуття себе повноцінним членом суспільства, дозволить розвивати здібності дитини та сприятиме можливості забезпечення якісного медичного обслуговування.

Батько дитини довідки про доходи не надав. При цьому зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_2 , подаровані 24.06.2019 року його бабусею ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також проживає разом з ним. Крім того, разом з ОСОБА_2 проживає і його мати- ОСОБА_1 . Зазначений факт не потребує доказування, оскільки зазначений в зустрічній позовній заяві.

Щодо сімейного стану ОСОБА_1 слід зазначити наступне. Вона проживає у квартрі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_13 , яка являється власником квартири АДРЕСА_4 . Крім того, в квартирі зареєстрований син власника- ОСОБА_14 , який знаходиться за кордоном.

Також суд враховує стан здоров`я ОСОБА_2 , який потребує термінового оперативного лікування та постійного підтримуючого лікування, про що свідчить довідка №272 від 12.06.2018 року, видана КП «Калинівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинівської міської ради Вінницької області (а.с.34). Крім того, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 28.03.2019 року, останній являється інвалідом ІІІ групи, обмежено працездатний, може працювати за спеціальностями, які не потребують значного фізичного навантаження (а.с.79).

Щодо стану здоров`я ОСОБА_1 слід зазначити, що вона знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: хронічна вертеброгенна люмбалгія; деформуючий осеоатроз правого колінного суглобу; складний міопічний астигматизм обох очей, проте зазначений стан визначає ступінь придатності до військової служби та виконання службових обов`язків в повному обсязі, про що свідчить довідка №675 від 11.09.2019 року, видана в/ч НОМЕР_2 (а.с.35).

Враховуючи матеріальний стан ОСОБА_2 , його стан здоров`я та сімейний стан, а саме проживання з ним його баби, яка є людиною похилого віку і потребує догляду, та матері, суд критично ставиться до вимоги позивача за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним.

Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та покази свідків, оцінивши відповідно до ст.89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, про відсутність підстав вважати висновок комісії з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації обгрунтованим, оскільки не містить обставин, що дали б достатні підстави для однозначності висновку про визначення місця проживання дитини до 10 років саме із батьком.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, за відсутності підстав, передбачених ст.161 СК України, рівність матеріальних, побутових умов, позитивні характеристики сторін, а також їх поведінку, відповідність їх дій інтересами дитини, беручи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків, визначений ст.141 СК України, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, її стан здоров`я та матеріальне становище, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність з її боку перешкод у спілкуванні батька з сином та негативного впливу на його виховання і розвиток, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини та має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Питання розподілу між сторонами судових витрат суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 157, 159, 160, 161 СК України, ст.ст.133, 141, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору-Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-Виконавчий комітет Калинівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Судові витрати за зустрічним позовом залишити за ОСОБА_2 .

Повний текст рішення складено 13 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя