Справа № 594/70/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Денисової Тамари Степанівни, до Сапогівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Денисової Т.С., звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті матері, він претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померла зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 1, 78 га, розташовану на території Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, заповіла своєму сину - позивачу ОСОБА_1 .

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Денисова Т.С. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує.

Представник відповідача Сапогівської сільської ради виконуюча обов`язки сільського голови Гуска Н.В. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначила, що сільська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_3 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22 липня 2003 року Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщину, до складу якої, окрім іншого входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку прийняла її дочка ОСОБА_2 , оскільки проживала разом з нею на день її смерті, крім того, 02 грудня 2009 року звернулася до Борщівської державної нотаріальної контор із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі даної заяви до майна померлої ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа за №838. Того ж дня, ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та грошові вклади, проте за життя, спадкових прав на частину вказаного будинковолодіння не оформила. Наведене підтверджується довідкою Сапогівської сільської ради №141/02-12 від 04 березня 2019 року, матеріалами спадкової справи №838/2009, відкритої до майна померлої ОСОБА_3 .

Факт їх родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданим 27 березня 2018 року виконавчим комітетом Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 1, 78 га, розташовану на території Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, заповіла своєму позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 27 березня 2017 року, посвідченим секретарем Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрованим в реєстрі за № 31.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що в АДРЕСА_1 , та яку позивач ОСОБА_1 прийняв, оскільки проживав разом з нею на день її смерті, крім того 17 травня 2018 року подав заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. про прийняття спадщини, на підставі якої, до майна померлої було відкрито спадкову справу за №88/2018. 13 лютого 2020 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за заповітом, на підставі якої, того ж дня позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Наведене вбачається з довідки Сапогівської сільської ради №143/02-12 від 04 березня 2019 року, листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. №64/02-14 від 13.02.2020 року, та матеріалів спадкової справи №88/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Крім того, з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. №64/02-14 від 13.02.2020 року слідує, що спадкове майно померлої ОСОБА_2 , окрім іншого, складається із 2/7 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 , 1 АДРЕСА_2 7 частки якого належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , спадкоємцем якого була її донька ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не оформила своїх спадкових прав, померла. При цьому, оглянувши документи, зокрема, довідку видану Сапогівською сільської радою 28.01.2019 року за №30/02-12, виписку з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, нотаріус встановив, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору та належить по 1/7 частці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Так, за даними по господарської книги виконкому Сапогівської сільської ради Борщівського району за 1986-1990 роки у господарстві, головою двору якого була ОСОБА_3 , були зареєстровані 8 осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За даними погосподарської книги виконкому Сапогівської сільської ради Борщівського району за 1991-1995 роки у господарстві, головою двору якого була ОСОБА_3 , були зареєстровані 7 осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .Саме ці особи були зазначені Сапогівською сільською радою у довідці про склад колгоспного двору, як таких, що були членами колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні колгоспного двору.

Проте, як встановлено судом, до 15 квітня 1991 року, такими, що не втратили права на частку в майні колгоспного двору, були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Щодо позивача ОСОБА_1 , такий за даними запису у погосподарській книзі за 1986-1990 роки, вибув на дійсну строкову військову службу 12 листопада 1990 року, де служив по 16 грудня 1992 року. Тому ОСОБА_1 з огляду на роз`яснення, що викладені в підпункті а) пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, не втратив свого права на частку в майні колгоспного двору.

Щодо ОСОБА_6 , такий за даними запису у по господарській книзі за 1986-1990 роки вибув з господарства 3 серпня 1987 року в м.Тернопіль, а тому станом на 1 липня 1990 року не набув права на частку в майні колгоспного двору.

Щодо ОСОБА_5 , такий за даними запису у по господарській книзі за 1986-1990 роки вибув з господарства в березні 1982 року на дійсну строкову військову службу, а також 17 грудня 1989 року вибув з господарства в м.Борщів.Фактично, ОСОБА_5 після проходження дійсної строкової військової служби, строк якої завершився в 1984 році, залишився служити в військах радянської армії, що базувалися в НДР. За той час він одружився із ОСОБА_9 , уродженкою с.Шупарка Борщівського району, там же народився їх син ОСОБА_10 , і по поверненню зі служби в батьківський будинок у селі Сапогів ОСОБА_11 не повертався, поселився у господарстві батьків дружини у селі Шупарка. Наведене підтверджується даними будинкової книги, де є відмітки про реєстрацію місця проживання жителів села Сапогів. Так, лише 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 прибуває з села Шупарка та 8 червня 1989 року реєструє своє місце проживання у селі Сапогів, а 17 грудня 1989 року виписується у м.Борщів (запис № 780).

За таких обставин ОСОБА_5 до 15 квітня 1991 року втратив право на частку в майні колгоспного двору.

Щодо ОСОБА_7 , за даними погосподарських книг за 1986-1995 роки запису про її прибуття чи вибуття до 15 квітня 1991 року немає. Однак за даними будинкової книги, у якій є відмітки про реєстрацію місця проживання жителів села Сапогів, у спірне господарство вона прибуває з села Шупарка 4 листопада 1989 року і реєструє своє місце проживання у селі Сапогів 1 березня 1991 року (запис № 783). При цьому, в цей же час вона залишалася зареєстрованою в селі Шупарка в господарстві своїх батьків. За даними будинкової книги села Шупарка, вона 16 січня 1989 року прибула з НДР і зареєструвалася в селі Шупарка з 1 січня 1989 року.

За таких обставин, ОСОБА_7 до 1 липня 1990 року не набула права на частку в майні колгоспного двору.

Аналогічна ситуація і з малолітнім на той час ОСОБА_8 . Так, він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у НДР, прибуває з батьками в село ОСОБА_12 16 ІНФОРМАЦІЯ_5 і його місце проживання реєструють батьки в селі Шупарка з 1 січня 1989 року. Ні в погосподарських книгах за 1986-1995 роки, ні в будинковій книзі села Сапогів, дата його реєстрації в спірному господарстві відсутня, а якщо виходити з дати реєстрації у господарстві в селі Сапогів його матері з 1 березня 1991 року, то він до 1 липня 1990 року також не набуває права на частку в майні спірного колгоспного двору.

Таким чином судом встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 були його членами, а отже особами, які набули право власності на таке.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/4 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Однак, померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у визначеному законом порядку, за життя, не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Крім того встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння.

Згідно виписки з рішення 14 - сесії 21 - го скликання Сапогівської сільської ради від 11 січня 1994 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 33 га, з них 0, 23 га для обслуговування житлового будинку та 0, 10 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно виписки з рішення №128 20 - сесії 4 - го скликання Сапогівської сільської ради від 08 листопада 2005 року, ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 69 га, з них 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0, 44 га для ведення особистого підсобного господарства.

З копії рішення 16 сесії 7 скликання Скала Подільської селищної ради №646/16-2017 від 07 березня 2017 року вбачається, що будинковолодінню ОСОБА_13 в АДРЕСА_3 .

Згідно довідки Сапогівської сільської ради №145/02-12 від 04 березня 2019 року, земельна ділянка площею 0, 25 га, яка була передана у власність на підставі вищевказаного рішення, знаходиться під спадковим будинком у АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. №64/02-14 від 13.02.2020 року, та матеріалів спадкової справи №88/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Згідно характеристики будинку, допоміжних будівель та споруд від 05 червня 2018 року, виготовленого ПП «ЗЕМЛЯ ПОДІЛЛЯ», довідки про вартість нерухомого майна від 20.11.2019 року, наданої ФОП ОСОБА_14 , вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 217073 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителем с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: