ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5725/20 Справа № 201/9376/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про визнання неправомірною та скасування нарахованої вартості необлікованого газу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що згідно з актами про зняття/встановлення лічильника газу від 15 березня 2011 року та 24 березня 2011 року, у її домоволодінні було встановлено новий газовий лічильник Gallus 2000-U №U05013479. 16 квітня 2019 року представником відповідача було складено акт про порушення, згідно з яким виявлено порушення заводської пломби лічильника, однак не вказано якого саме. В цей же день було складено інший акт про порушення, згідно з яким виявлено порушення заводської пломби на лічильник газу Itron G4 10 №U05013479, який був направлений на експертизу згідно акту (протоколу) від 16 січня 2019 року. 18 квітня 2019 року було проведено експертизу, згідно з якою на лічильнику газу Gallus G4 (10г) №U05013479 було виявлено ушкодження заводської пломби та представником відповідача складено акт про порушення №50, однак не вказано пункту порушення Кодексу газорозподільних систем та відносно якого саме лічильника газу. На підставі вказаного акту про порушення від 18 квітня 2019 року №50 відповідачем було розраховано суму збитків 40 975,43 грн. (за період 16 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року).

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а тому просить суд визнати неправомірною та скасувати нараховану вартість необлікованого газу в сумі 40975,43 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про визнання неправомірною та скасування нарахованої вартості необлікованого газу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам акт-розрахунок, отже позовні вимоги про визнання незаконним та скасування нарахованої вартості необлікованого газу, зазначеної в акті розрахунку, не є належним та ефективним способом захисту цивільних прав.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що суть позовних вимог фактично зводилась до оскарження ціни продукції, а не документів, на підставі яких, вона була визначена. Право на оскарження споживачем об`єму та/або вартості необлікованого (донарахованого) природного газу прямо передбачено Кодексом газорозподільних систем та витікає із суті договірних відносин.

15 червня 2020 року АТ «Дніпропетровськгаз» подало відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що скаржник не наводить жодних доводів, окрім тих, що були предметом розгляду в суді, доводи апеляційної скарги повторюють зміст позовної заяви та зводяться до переоцінки доказів у справі та не згоді з рішенням суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до акту про порушення від 16 квітня 2019 року, складеного за участю споживача ОСОБА_1 , контролери ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснили перевірку побутового газового лічильника, та висловили сумнів у правільній роботі встановленого за адресою: АДРЕСА_1 лічильника газу типу Itron G4 10 №U05013479, оскільки заводська пломба виробника лічильника не відповідає стандартам та потребує додаткового огляду (проведення експертизи) даного лічильника.

Крім того, складено акт про порушення (а.с. 7), акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи (а.с. 8 звор.), з якими ОСОБА_1 була ознайомлена, що підтверджується її підписом.

Відповідно до акту №143 експертизи лічильника від 18 квітня 2019 року «вместо заводской пломбы установлена металлическая заготовка с имитацией оттисков завода изготовителя ». Висновок експертизи: «Счетчик не пригоден к дальнейшей эксплуатации так как внешний вид не соответствует требованиям эксплуатационной документации (п. 1.1). Патрубки опломбированы пломбой С42616796. Счетчик упакован в пакет и опломбирован пломбой НОМЕР_2 .

Відповідачем складений акт про порушення від 18 квітня 2019 №50 (а.с. 31).

22 квітня 2019 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, було розглянуто акт про порушення №50 від 18 квітня 2019 року, та згідно з прийнятим рішенням комісії складено акт розрахунок від 22 квітня 2019 року щодо проведення донарахування необлікованого об єму природного газу за період з 16 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року на суму 40 975,43 грн. (а.с. 32,33).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення, оскільки чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам акт-розрахунок.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає обставинам справи та письмовим матеріалам.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, за змістом пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільних систем, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, зазначеними положеннями законодавства прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку і тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Враховуючи, що акт-розрахунок безпосередньо не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, а є лише фіксацією певних обставин (виявлених порушень), тому їх оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту порушених прав.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у справі № 6-25цс11, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 14-503цс18.

Разом з тим, враховуючи закріплене у спеціальних нормативно-правових актах право споживача оскаржити у судовому порядку об`єм та/або вартість донарахованого природного газу у разі незгоди з їх розміром, визначеним оператором газорозподільної системи за наслідками задоволення акта про порушення, Верховий Суд, не відступаючи від наведених правових висновків Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, проте зважаючи, що відмова позивачу у доступі у правосуддя призведе до невизначеності у спірних правовідносинах щодо порядку оспорення розміру нарахованих матеріальних збитків, вважає помилковими висновки судів про те, що оскарження дій відповідача щодо складення акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, яким визначено розмір збитків, не передбачено чинним законодавством, проте позивач не ставить під сумнів та не оскаржує дії відповідача, пов`язані із складанням акту про порушення, яким зафіксовано сам факт порушення.

Водночас, саме згаданий акт-розрахунок №1200 від 22 квітня 2019 року містить спірну нараховану вартість необлікованого газу, але він є похідним від вищезгаданих актів про порушення.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за форою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Згідно пункту 2 глави 2 розділу XІ Кодексу ГРМ (в редакції, яка діяла на час складання акта про порушення) до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу), та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`єів (обсягів) природного газу, належить - використання газу побутовим споживачем (за відсутності лічильника) у випадках, коли споживачем протягом місяця з дати настання відповідних змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XІ Кодексу ГРМ (в редакції, яка діяла на час складання акта про порушення) у разі виявлення Оператором ГРМ факту використання природного газу споживачем у випадках, коли споживачем (за відсутності лічильника) протягом місяця з дати настання змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населення з урахування усіх газових приладів і пристроїв за період з дати, коли відбулись такі зміни, а в разі неможливості встановлення цієї дати за останні 6 місяців.

Положеннями глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача.

Акт про порушення повинна розглядати комісія з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність.

Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ також встановлено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутову споживачу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання природного газу населення.

22 квітня 2019 рокуакт про порушення був розглянутий комісією з розгляду актів про порушення АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», яка прийняла рішення про перерахунок (донарахування об`ємів природного газу згідно п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за період з 16 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року на суму 40 975,43 грн.

На момент звернення позивача до суду з цим позовом вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу не сплачена.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом свого порушеного права наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси таких осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

В силу наведених норм та змісту спірних правовідносин сторін, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав, сам по собі не сприяє ефективному відновлюванню порушеного права, як таке, що не порушено відповідачем, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою суть позовних вимог, яка зводилась до оскарження ціни продукції, а не документів, на підставі яких, вона була визначена, не заслуговують на увагу, спростовуються матеріалами справи та зводяться до фактичної незгоди позивача з наявною заборгованістю, були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.

Крім того, зазначені доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки стягнення заборгованості не було предметом вищезазначеного позову.

Доводи апеляційної скарги про право на оскарження споживачем об`єму та/або вартості необлікованого (донарахованого) природного газу, яке прямо передбачено Кодексу газорозподільних систем та витікає із суті договірних відносин, не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки дане право було реалізовано позивачем та не оспорюється відповідачем, проте позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із відсутністю відповідних правових підстав, зокрема не встановлено факт порушення прав позивача.

Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида