Провадження № 22-ц/812/1129/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суду в складі :

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В. Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: прокурора Цвікілевич Н.В., представника Кабінету Міністрів України Галицького С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

прокурора Миколаївської області в інтересах держави

в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство»

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ротар М.М. у приміщенні суду, у цивільній справі за позовом

прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове Господарство» до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ОСОБА_1 , Бузької сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису у Державному реєстрі речових прав, повернення земельної ділянки-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2020 року позивач прокурор Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове Господарство» звернувся до суду з позовом до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ОСОБА_1 , Бузької сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису у Державному реєстрі речових прав, повернення земельної ділянки.

Прокурор просив визнати незаконним і скасувати розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 27 грудня 2012 №1046-р про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 19,6629 га для сінокосіння та випасання худоби в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області; визнання недійсним договір оренди землі від 06 березня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 , на підставі якого передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 площею 19,6629 га; визнання незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру від 20 грудня 2018 року №9136/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді сіл, в особі Бузької сільської ради Вознесенського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №30758339 від 15 березня 3019 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 за Бузькою сільською радою Вознесенського району; зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» земельну ділянку площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037, розташовану в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове Господарство» до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, Бузької сільської ради Вознесенського району в частині визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 20 грудня 2018 №9136/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді сіл, в особі Бузької сільської ради Вознесенського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №30758339 від 15 березня 3019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 за Бузькою сільською радою Вознесенського району за пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу скасувати та направити матеріали позовної заяви до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом спору у даній справі є правовідносини пов`язані із захистом майнових прав позивачів, у тому числі шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Миколаївській області і відповідно скасування державної реєстрації речового права, що вказує на існування спору про майнове право, а таке виключає його віднесення до адміністративної юрисдикції.

Правом на відзив учасники справи не скористалися.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Районний суд вирішуючи питання щодо юрисдикції даного спору та відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог, виходив з того, що позивачами пред`явлені позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, Бузької сільської ради і правовідносини щодо яких виник спір виникли у зв`язку із здійсненням суб`єктами владних повноважень владних управлінських функцій, а саме реалізації їх компетенції у сфері управління, що вказує на наявність публічно-правового спору, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком районного суду не можна погодитись.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, прокурор Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» оскаржив до суду:

-розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації від 27 грудня 2012 року про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 19,6629 га для сінокосіння та випасання худоби в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області;

- договір оренди землі від 06 березня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 , на підставі якого передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 площею 19,6629 га;

- наказ Головного управління Держгеокадастру від 20 грудня 2018 року №9136/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді сіл, в особі Бузької сільської ради Вознесенського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037;

- запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 30758339 від 15 березня 3019 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 за Бузькою сільською радою Вознесенського району;

- просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» земельну ділянку площею 19,6629 га з кадастровим номером :01:000:0037, розташовану в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

При цьому прокурор посилався на те, що саме на підставі оспорюваних ним актів, в тому числі і наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївської області від 20 грудня 2018 року в частині надання територіальній громаді сіл в особі Бузької сільської ради Вознесенського району у комунальну власність спірної земельної ділянки та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 15 березня 2019 року про реєстрацію права власності вказаної спірної земельної ділянки, держава в особі Кабінету Міністрів України, як титульний володілець спірного майна, а саме земельної ділянки, втратила можливість реального володіння майном, оскільки виникли перешкоди в користуванні ним, так як, на думку прокурора незаконно, відбулася зміна форми власності. В той же час в наслідок реалізації вказаних актів у фізичної особи ОСОБА_1 виникли майнові права на спірну земельну ділянку.

Частиною першою статті 19 ЦПК передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 826/240/16.

Крім того, скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами щодо права на земельну ділянку. Тож не виконується основне завдання судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного районного суду Миколаївської області від 21 травня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, 13 липня 2020 року.

Судді Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова