Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зменшити розмір аліментів, утриманих з позивача за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 до 1600.00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення повноліття.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, посилається на наступне, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року з позивача стягується на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця починаючи з 27 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів розміром 3 000,00 гривень складає 87 % місячного заробітку позивача. Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. З 2012 року йому встановлено діагноз язва, що також вимагає систематичних витрат на лікування. Крім того, позивача зазначає також, що він відмовився від квартири на користь ОСОБА_2 згідно договору про поділ спільного майна. Вартість майна, яку отримала ОСОБА_2 становить 912 235,00 гривень, а вартість майна, що дісталась ОСОБА_1 - 171 900,00 гривень, тобто у 5 разів менше. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

02 грудня 2019 року відповідач подала відзив на позовну заяву в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та повідомила наступне. Позивачем в позовній заяві зазначається, що розмір сплачуваних ним аліментів складає 87 % від його доходу, однак це не відповідає дійсності, оскільки на даний час позивач обіймає керівні посади в трьох юридичних особах та відповідно отримує прибуток Посилання позивача на хворобу шлунку та наявність в нього статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки під час проживання позивача та відповідача однією сім`єю хвороба була вилікувана. Крім того, на даний час позивач має заборгованість по аліментах в розмірі 44 373,24 гривень.

03 березня 2020 року позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та зазначив, що подані відповідачем копії квитанцій та товарних чеків не можуть бути доказом, оскільки невідомо для кого такі товари придбавалися та використовувалися.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні з підстав викладених в позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо позовної заяви в повному обсязі та просив відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

27 вересня 2019 року позивачем надано заяву про усунення недоліків та зміну позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02 грудня 2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково та витребувано з ПФУ інформацію відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року клопотання представника відповідача про роз`єднання позовних вимог задоволено. Роз`єднано позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною, виділивши в самостійне провадження вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною. Передано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною до загального відділу Дніпровського районного суду міста Києва для присвоєння окремого унікального номеру справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши повно та всебічно наявні докази, приходить до наступного висновку.

З пояснень та матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну розміру аліментів, позивач посилається на те, що розмір аліментів визначений судом в розмірі 3 000,00 гривень складає 87 % від його місячного доходу, відповідач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та має хворобу язву, що вимагає систематичних витрат на лікування.

Позивач на підтвердження обставин викладених у позові було надано консультативне заключення Обласної клінічної лікарні поліклінічного відділення від 25 березня 2013 року, копію нотаріально посвідченого договору про поділ майна подружжя, довідки про доходи видану ТОВ «ПРОМБУДРЕЗЕРВ», довідку про доходи видану ТОВ «ЛІДЕР-СПЕЦБУД», копію посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 19 листопада 1999 року, кредитний договір на придбання мобільного телефону та ряд платіжних доручень по сплаті аліментів визначених рішенням суду від 28 січня 2019 року

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Виходячи з положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено, що з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 12 вересня 2018 року (справа №459/2181/17).

Виходячи з підстав позову, позивач просить змінити розмір аліментів, присуджених до стягнення за рішенням суду у розмірі 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1600 гривень на дитину щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, погіршився стан здоров`я позивача, змінилось його матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, крім того, суд не приймає до уваги надану позивачем копії консультативного заключення від 25 березня 2013, оскільки вони датовані ще до ухвалення рішення від 28 січня 2019 року та були враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів.

Позивачем не доведено того факту, що з моменту ухвалення рішення суду від 28 січня 2019 року його матеріальне становище було змінено, оскільки під час судового розгляду справи № 755/9674/18 ним також зазналося, що його місячний дохід складає 4 226,00 гривень.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, є недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв`язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 180, 181, 183, 184, 192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 липня 2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: Полтавська область, Оржицький район, село Савинці;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Яровенко