справа № 208/3309/20
№ провадження 2-н/208/328/20
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., отримавши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації боржника, та розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 «за наданні послуги»,

встановив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 «за наданні послуги» в розмірі 2880,36 грн., за період березня 2018 року по березень 2020 рік, та 210,20 суму сплаченого судового збору.

Суддя отримавши 11 червня 2020 р. інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації боржника, та ознайомившись з матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 «за наданні послуги», дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Як видно зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у порядку наказного провадження заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за якою відповідно до ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ.

Відповідно до заяви про видачу судового наказу боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформаційною довідкою з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, отриманої судом в порядку ч. 4 ст. 165 ЦПК України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована: АДРЕСА_2 28 травня 2019 року знято з реєстрації, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованою не значиться. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 29 березня 2018 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Ганною Вікторівною було оформлено догорів купівлі -продажу, реєстр № 256, серія та номер: НОМЕР_1 482155, виданий 29.03.2018 року, відповідно до якого право власності в розмірі 1 частки, форма власності приватна зареєстровано за ОСОБА_2 .

Тобто стягувач просить стягнути з боржника ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги за період часу з березня 2018 року по березень 2020 рік за адресою, зазначеною в заяві про видачу судового наказу, де боржник не зареєстрована та не є власником з 28 березня 2018 року, що підтверджено витягом з реєстру.

Документів, які б свідчили про обов`язок боржника ОСОБА_1 утримувати вказане заявником житло, до суду не надано, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку про обов`язок боржника сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказаною заявником адресою.

Частина 1 статті 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до Житлового кодексу України статті 162, визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені вимоги про солідарне стягнення заборгованості взаємопов`язані між собою та їх окремий розгляд неможливий, за таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163, 165,166 ЦПК України,-

постановив:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 «за наданні послуги» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Дніпровського Апеляційного суду через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду . Відповідно до внесених змін до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, N 40-41, 42, ст. 492):, а саме в Розділ VI "Прикінцеві положення":"3. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).".

Суддя Івченко Т. П.