Провадження 4-с/127/40/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Містюкової Олесі Володимирівни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із вище вказаною скаргою, в якій просять: поновити процесуальний строк на подачу скарги; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Містюкової О.В.; скасувати постанови винесені відносно ОСОБА_1 за постановою від 12.06.20 р. ВП №62317784 відкрито виконавче провадження на стягнення виконавчого збору в сумі 9446,00 грн. виконавчого збору та ОСОБА_2 , за постановою від 12.06.20 р. ВП №62318145 відкрито виконавче провадження на стягнення виконавчого збору в сумі 9446,00 грн. виконавчого збору; зобов`язати головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Містюкову О.В. зупинити виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до винесення остаточного рішення щодо законності рішення від 10.02.2020 року у справі №127/15246/19, провадження №2/127/2104/19 Вінницького міського суду Вінницької області за позовом ОСОБА_4 та постанови від 13.05.2020 року Вінницького апеляційного суду, провадженням №22-ц/801/856/2020 Цивільним Касаційним Судом у складі Верховного Суду України.

Отже, зі змісту поданої скарги вбачється, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржують постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В даному випадку суд застовує аналогію закону.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанова державного виконавця чи приватного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначені в ст. 5 КАС України.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанови про стягнення виконавчого збору підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 826/5195/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище викладене, а також те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд вважає що скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за їх скаргою на дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Містюкової Олесі Володимирівни.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.07.2020 року.

Суддя: