Справа № 758/8230/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 травня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» пред`явило в Подільському районному суді м. Києва позов до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.11.2016 року близько 17 год. 15 хв. в м. Києві на перехресті вул. Нижній Вал та вул. Житньоторзької, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ TF 698 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності руху, чим порушив п. 8.7 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому порядку було визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі полісу № АЕ/94444950.

Потерпілій особі від ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було відшкодовано суму майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 18764 грн. 59 коп.

Відтак, наразі позивач просить суд стягнути з відповідача, як особи винної у скоєнні ДТП, сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 18764 грн. 59 коп. в порядку регресу.

Представник позивача до початку судового засідання звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 26.05.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 02.11.2016 року близько 17 год. 15 хв. в м. Києві на перехресті вул. Нижній Вал та вул. Житньоторзької, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ TF 698 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності руху, чим порушив п. 8.7 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 7-8)

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП. (а.с. 7-8)

Згідно Звіту № 4045 про оцінку колісного транспортного засобу від 16.01.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 становить 27673 грн. 98 коп. (а.с. 12)

ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі страхового акта № 7358 від 02.03.2017 року прийняло рішення про виплату на користь ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 суму страхового відшкодування у розмірі 18764 грн. 59 коп. (а.с. 10)

Факт сплати позивачем вищевказаної суми на користь ОСОБА_2 підтверджено платіжним дорученням № 7327 від 03.03.2017 року. (а.с. 45)

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 було укладено договір страхування, а саме поліс № АЕ/94444950 від 30.04.2016 року про який зазначає позивач у позовній заяві.

Відтак, суд позбавлений можливості встановити зобов`язальний, а саме договірний характер правовідносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, з огляду на недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко