Справа № 195/500/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

03.07.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.05.2010 року загальною сумою 12576,26 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав 26.05.2010 року заяву, чим підтвердив свою згоду про те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

26.05.2010 року відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду та власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

На підставі договору надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки.

Згодом розмір кредитного ліміту збільшено до 4500 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.

Станом на 12.03.2020 року за відповідачем наявна заборгованість загальною сумою 12576,26 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4865,15 гривень, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 1886,4 гривень, нарахованої пені в сумі 4749,65 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в сумі 575,06 гривень.

Представник позивача, що діє на підставі довіреності №367-К-Н-О від 31.01.2019 року, у своїй письмовій заяві, поданої відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просить суд розглянути справу за своєї відсутності, про що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та погоджується на ухвалення заочного рішення.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні представника позивача, який заявив відповідне клопотання згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України про розгляд справи за своєї відсутності.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з позовом.

Дослідивши подані документи, заслухавши відповідача, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, надав суду копію заяви від 26.05.2010 року у якій ОСОБА_1 зазначив свої відомості, ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанка, та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку "Універсальна".

Крім того, позивач надав довідку про умови кредитування з використанням платежів картки "Кредитка Універсальна", витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, №СП-2010-256, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.05.2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому позивач стверджує, що відповідачу на підставі укладеного договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, який зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, надано у користування кредитну картку та у подальшому збільшено кредитний ліміт до 4500 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку.

З огляду наданої позивачем, на підтвердження своїх доводів, заяви не вбачається суми кредиту, вид кредиту та відсотків за користування коштами, строк дії договору та інших обов`язкових умов кредитування.

Наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, доданих також як на підтвердження своїх доводів в обґрунтування позовних вимог, зазначено, що банк діє на підставі ліцензії Національного банку України №22 від 29.07.2009 року. Тобто, Умови і правила надання банківських послуг на які посилається позивач є складовою частиною укладеного між сторонами договору, не містять підпису відповідача, що саме з ними він був ознайомлений і погодився на їх виконання. Отже, не можливо стверджувати, що саме дані Умови та правила є складовою укладеного з відповідачкою договору.

Позивач зазначає, що підписавши заяву відповідач приєднався до пропозиції банку і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифів банку, натомість не довів, які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті банку на час відкриття банківського рахунку, тобто на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов та Тарифів приєднався та зобов`язався виконувати відповідач, підписавши заяву про відкриття банківського рахунку. Матеріалами справи не доведено, що саме Умови та Тарифи, надані банком до суду, були чинні та діяли на час укладення сторонами кредитного договору, і що саме до цих Умов та Тарифів приєднався відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови та Тарифи разом із заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами. Не доведено і того факту, що саме дата їх публікації та набрання чинності, а також розміщення саме цих документів на інтернет-сайті банку в загальному доступі та копії локального акта позивача про їх затвердження та введення в дію.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Суд, вважає недоведеними та необґрунтованими заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження умов укладеного між сторонами договору, факту отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором, видачі кредитної картки та строку дії банківської картки.

З наданого розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 12.03.2020 року за відповідачем наявна заборгованість загальною сумою 12576,26 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4865,15 гривень, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 1886,4 гривень, нарахованої пені в сумі 4749,65 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в сумі 575,06 гривень.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до пп. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг строк дії договору діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк.

При цьому позивач зобов`язаний був видати відповідачеві нову кредитну картку, строк дії якої має відповідати строку дії кредитного договору. Проте, такі дії позивачем проведені не були, відповідні докази суду не надані.

Суд не може прийняти за доказ наданий розрахунок заборгованості з огляду на те, що матеріалами не підтверджено факту надання кредитних коштів та видачі кредитної картки відповідачу.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 2102 гривні залишити в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 19, 81, 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 526, 530 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч. 2 ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів або у строки, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 354 ЦПК України, відповідно до п. 15.5 Розділ у XIII Перехідні положення ЦПК України починаючи з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2020 року.

Суддя: Д. М. Скрипченко