Справа № 199/7800/19
(2/199/369/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Заніздрі А.П.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про припинення права власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради про припинення права власності та визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначила, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 5-712 належить право власності на 9/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 частина вищезазначеного житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5824 та зареєстрованого в КП ДМБТІ ДОР 27.10.1961 року в реєстровій книзі № 64 за реєстровим № 45, належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодних родичів в неї не було. Після її смерті жодний правонаступник із заявою про прийняття спадщини не звертався та спадкова справа після смерті гр. ОСОБА_3 не заводилась. Позивач зазначає, що на даний час 1/10 частина вищезазначеного житлового будинку фактично належить територіальній громаді міста Дніпра, натомість, після того, як пройшов один рік з дня смерті ОСОБА_3 , територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради не вчинила жодних дій, спрямованих на визнання спадщини відумерлою та взяття на баланс 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку викупити зазначену частину житлового будинку у Дніпровської міської ради. Позивач вказує на те, що припинення права власності ОСОБА_3 на зазначену частину житлового будинку не завдасть істотної шкоди інтересам членів її сім`ї, оскільки правонаступники після смерті ОСОБА_3 відсутні, спадкова справа після її смерті не заводилась, в зазначеному домоволодінні вона ніколи не проживала та не була зареєстрована. На даний час належну ОСОБА_3 частину житлового будинку ніхто не утримує та не сплачує за неї комунальні послуги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд припинити право власності за ОСОБА_3 , померлою 16.09.2008, на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-5824 з внесенням відповідної компенсації на користь відповідача, в розмірі 37188 гривень згідно з висновком судового експерта Алімової Л.І. від 12.09.2019 № ГО-2022 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 27.09.2019 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження

Ухвалою від 21.01.2020 постановлено витребувати з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також постановлено витребувати з комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 ) станом на 31.12.2012.

Ухвалою від 05.05.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

10.06.2020 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причин неявки судові не повідомила.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, представника в судове засідання не направив, причин неявки судові не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстровано за: ОСОБА_5 - на 1/10 частку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5824 та зареєстрованого в КП ДМБТІ ДОР 27.10.1961 в реєстровій книзі № 64 за реєстровим № 45, та за ОСОБА_2 - на 9/10 часток житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 5-712.

Вважаючи належним відповідачем Дніпровську міську раду позивач посилалася на те, що власник 1/10 частки зазначеного житлового будинку - ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а жодних спадкоємців в неї не було. Проте належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_5 позивач суду не надала, докази наявності відповідного актового запису про смерть в матеріалах справи відсутні.

10.06.2020 під час розгляду справи по суті представником позивача заявлялося клопотання про витребування від Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області копії актового запису про смерть ОСОБА_3 , яке було залишено судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки таке клопотання без поважних причин не було заявлене в підготовчому провадженні.

За частиною першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про припинення права власності та визнання права власності відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст судового рішення складено 19.06.2020.

Суддя О.О. Богун

10.06.2020