Ухвала

14 липня 2020 року

м. Київ

справа № 335/13741/19

провадження № 61-9606ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Запорізького державного медичного університету на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого

2020 року у складі судді Макарова В. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2020 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Бєлки В. Ю., Полякова О. З., у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного медичного університету, третя особа - Департамент охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, про стягнення одноразової адресної грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізького державного медичного університету, третя особа - Департамент охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, про стягнення одноразової адресної грошової допомоги.

Позов мотивував тим, що він навчався за державним замовленням на денній формі навчання у Запорізькому державному медичному університеті та у

2016 році здобув спеціальність «лікувальна справа». В подальшому проходив інтернатуру в Запорізькій державній медичній академії післядипломної освіти та на базі Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» (далі - КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10») та отримав сертифікат лікаря-спеціаліста.

Згідно з пунктом 1 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги випускникам вищих навчальних закладів, які здобули освіту за напрямами і спеціальностями медичного та фармацевтичного профілів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 травня 2012 року № 390, він має право на отримання одноразової адресної грошової допомоги у п`ятикратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. Однак, відповідач відмовив йому у виплаті зазначеної грошової допомоги.

Посилаючись на те, що йому незаконно відмовлено у виплаті одноразової адресної грошової допомоги, позивач просив стягнути з відповідача одноразову адресну грошову допомогу у розмірі 8 810,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого

2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із Запорізького державного медичного університету на користь ОСОБА_1 адресну грошову допомогу у розмірі 8 810,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Запорізького державного медичного університету, у якій заявник просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для заявника.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 8 810,00 грн яка станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення для заявника

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Запорізького державного медичного університету на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного медичного університету, третя особа - Департамент охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, про стягнення одноразової адресної грошової допомоги, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак