ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4080/20 Справа № 205/8555/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедовой О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , третя особа - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про визнання електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року позивачзвернулася до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі договору дарування квартири від 20 грудня 2007 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ). 11 вересня 2008 року позивач та АТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір № DNR0GR, з метою забезпечення виконання якого було укладеного договір іпотеки, предметом якого була спірна квартира. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNR0GR у розмірі 283556 гривень 55 коп., а також розподілено судові витрати у справі. Рішення набрало законної сили і Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи. Виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 7201 від 08 грудня 2015 року стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNR0GR від 11 вересня 2008 року у розмірі 462492 гривень 96 коп. Обидва виконавчі документи стягувачем було звернуто до виконання до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (колишня назва Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ), яким було відкрито виконавчі провадження. Не погодившись із виконавчим написом, позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотокругу Бондар І.М. № 7201 від 08 грудня 2015 року. Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 30 травня 2017 року зупинено вчинення виконавчих дій. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Позивач 31 травня 2018 року звернулася до апеляційного суду Дніпропетровської області із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 02 квітня 2018 року, ухвалою 05 вересня 2018 року апеляційним судом Дніпропетровської області було відкрито апеляційне провадження. 08 жовтня 2018 року державним виконавцем було поновлено виконавче провадження, а 12 жовтня 2018 року проведено електронні торги та реалізовано предмет іпотеки спірну квартиру. На ухвалі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року, яку було надано стягувачем до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відсутня відмітка про набрання нею законної сили, тому державний виконавець не мав підстав для поновлення виконавчих дій. Окрім того, наявність ухвали від 02 квітня 2018 року не є підставою про поновлення виконавчих дій, оскільки ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року про забезпечення позову скасовано не було. Тому позивач зазначив, що електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 ) відбулися незаконно у межах виконавчого провадження, яке мало б бути зупинено.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , проведені 12 жовтня 2018 року № 362438, лот № 215600.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 20 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 7098, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 ), право власності на яку у встановленому законом порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ».

11 вересня 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № DNR0GR (т. 1 а.с. 12-16), з метою забезпечення виконання якого було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 ).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNR0GR від 11 вересня 2008 року у розмірі 283556 гривень 55 коп., а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Виконавчим написом від 08 грудня 2015 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованим у реєстрі за № 7201, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 464192 гривень 96 коп.

Постановами державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП № 50558806 від 18 березня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 7201, виданого 08 грудня 2015 року та накладено арешт на майно боржника із забороною його відчуження.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП № 50558806 від 28 березня 2016 року дане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП № 51104958 від 16 травня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/205/2166/2014, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 19 листопада 2014 року на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року.

Актом опису й арешту майна від 22 вересня 2016 року описано і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ) та вказано, що майно буде передано для реалізації не раніше 06 жовтня 2016 року.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ № ВП 50558806 від 06 жовтня 2016 року призначено експерта суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

Висновком експерта суб`єкта оціночної діяльності від 03 листопада 2016 року було визначено вартість нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 ), який було направлено боржникові ОСОБА_1

28 листопада 2016 року позивач звернулася до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із запереченням на оцінку майна.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року зупинено стягнення за виконавчим написом від 08 грудня 2015 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованим у реєстрі за № 7201.

Новокодацьким ВДВС м. Дніпра 23 березня 2017 року направлено заявку ДП «СЕТАМ» на реалізацію спірного нерухомого майна.

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП № 50558806 від 23 березня 2017 року накладено арешт на майно, що належить боржникові ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ) у межах суми звернення стягнення 508922 гривень 26 коп.

Постановою старшого державного виконавця Нвокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП № 50558806 від 30 травня 2017 року зупинено вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого напису нотаріуса № 7201 від 08 грудня 2015 року та зупинено реалізацію арештованого майна: квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року про залишення позову без розгляду.

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП № 50558806 від 08 жовтня 2018 року на підставі заяви Ат Кб «ПриватБанк» було поновлено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 7201 від 08 грудня 2015 року.

Встановлено, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 362438 від 12 жовтня 2018 року квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , було реалізовано з електронних торгів та визначено переможця.

Актом державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП № 50558806 від 23 жовтня 2018 року переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_2 .

Постановами державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ВП № 50558806 від 21 грудня 2018 року та ВП № 51104958 з ОСОБА_1 стягнуто витрати на проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що розпорядженням державного виконавця № 48265133/29 від 28 листопада 2018 року грошові кошти у сумі 325783 гривень 50 коп., отримані при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 розподілено до перерахування.

Постановами державного виконавця ВП № 50558806 від 21 грудня 2018 року виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 7201 від 08 грудня 2015 року виведено із зведеного виконавчого провадження, а виконавчий документ повернуто стягувачеві АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Постановами державного виконавця ВП № 51104958 від 21 грудня 2018 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/205/2166/2014, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 19 листопада 2014 року, виведено із зведеного виконавчого провадження, а виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконанням.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року про залишення позову без розгляду скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на недоведеність та необгрунтованість позовних вимог, зокрема, посилався на те, що позовні вимоги позивача не зумовлюють наявність обставин недійсності, визначених ст. 203 ЦК України; позивачем дії державного виконавця щодо обставин, на які вона посилається у своєму позові, у встановленому законом порядку не оскаржувалися; дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що державний виконавець Новокодацького відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Барзіон О.І., не перевіривши чинність ухвал Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2017 року та 02.04.2018 року у цивільній справі № 200/326/17, незаконно поновила виконавчі дії у ВП № 50558806, внаслідок чого відбулись незаконні електоронні торги та була незаконно реалізована квартира АДРЕСА_1 ,яка нележить ОСОБА_1 ; апелянт зазначає, що крім відсутності законних підстав самого проведення торгів, сама процедура їх проведення також була порушена, зокрема, звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні, на підставі якого було проведено електронні торги, є недійсним.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з наступних підстав.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

До договору кувівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 ЦК України).

Згідно ст. 655 ІІК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відтак, з огляду на те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених ч. ч. 1-3 та ч. ч. 5, 6 статті 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Отже, для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними позивачу необхідно довести наявність обставин, які дають підстави стверджувати про порушення порядку та/або недотримання інших обов`язкових норм законодавства при проведенні електронних торгів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні ст.ст. 203 та 215 ЦК України, необхідно встановити порушення саме норм Тимчасового порядку. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Така ж правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.

Також, Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі № 6-2988цс15 приходить до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6-116цс12 викладений наступний правовий висновок: чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку чи інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, які оспорюють результати торгів.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищезазначене, апелянтом не доведено факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в результаті проведення електронних торгів та/або недотримання інших обов`язкових норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; в чому виразилось порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів, з якими положення статей 203,215 Цивільного кодексу України пов`язують можливість визнання електронного аукціону недійсним, в ОСОБА_1 відсутні підстави для задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що порушення прав позивача, про які вона зазначає у позові, були наявні на стадії підготовчих дій до цих торгів, які проводилися державним виконавцем, і не зумовлюють наявність обставин недійсності, визначених ст. 203 ЦК України. А самі дії державного виконавця щодо обставин, на які позивач посилається, у встановленому законом порядку позивачем не оскаржувалися.

Безпідставними також є твердження апелянта щодо недійсності оцінки майна на момент проведення електронних торгів, оскільки висновок експерта суб`єкта оціночної діяльності датований 03 листопада 2016 року, а заявку на реалізацію спірного нерухомого майна Новокодацьким ВДВС м. Дніпра було направлено 23 березня 2017 року, тобто протягом шести місяців з дня проведення такої оцінки.

Отже, з вище викладеного вбачається, що ціна на електронних торгах визначена згідно норм чинного Законодавства України, а тому жодних порушень немає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих позивачем, оскільки останнім не надано до суду доказів на підтвердження порушення Порядку в ході проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів та що під час торгів були порушені права позивача.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова