Провадження № 22-ц/801/1334/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 рокуСправа № 127/21117/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Марчук В.С., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/21117/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне об`єднання», Міського комунального підприємства «Аварійно - диспетчерська служба» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне об`єднання» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року, яке ухвалене суддею Сичуком М.М. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області об 11 год 22 хв,

в с т а н о в и в :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Житлово - експлуатаційне об`єднання», Міського комунального підприємства «Аварійно - диспетчерська служба» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться на останньому 10 поверсі будинку.

06 травня 2019 року сталося затоплення даної квартири, що призвело до значних пошкоджень, а саме розривів полотна натяжної стелі у житловій кімнаті, вбиральні, та кухні, у зв`язку з чим дана квартира прийшла у непридатність і потребує заміні; замокання та відшарування шпалер, штукатурки, фарби, що потребує їх зняттю та заміні; замокання меблів, речей, одягу, що потребує їх чистка та прання, диван прийшов у повну непридатність, замокання та пошкодження розеток, люстр, замокання, здуття, розтріскування покриття підлоги - ламінату, полотен дверей, що потребує їх заміни та інших пошкоджень.

За телефоном ТОВ «ЖЕО» відповідав лише автовідповідач, за телефоном 1560 «Цілодобова варта» їй відповіли, що аварійна бригада не буде виконувати роботи через зливу.

07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ЖЕО» із заявою про виклик представника для складання акта про залиття.

08 травня 2019 року представником ТОВ «ЖЕО» оглянуто квартиру.

20 травня 2019 року ОСОБА_1 був виданий акт про залиття від 08 травня 2019 року, де були зазначені далеко не усі пошкодження її квартири та речей, у зв`язку з чим позивач його не підписала. Щодо проведення ремонту або відшкодування шкоди у ТОВ «ЖЕО» їй відповіли, щоб з цим питанням вона зверталася до суду.

Позивач вважає, що обов`язки відповідача щодо утримання внутрішньо будинкових мереж у належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень з надання послуг, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період та відповідальність за неналежне надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров`ю шляхом відшкодування збитків, встановлювались договором № 167370 про надання житлово-комунальних послуг від 12 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕО».

Згідно договору № 135 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 січня 2019 року ТОВ «ЖЕО» - «Управитель» зобов`язується надавати співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 послуги.

Проте відповідач ТОВ «ЖЕО» своїх зобов`язань за договором не виконує, оскільки належного ремонту мережі зливової каналізації не провів, що призвело до чергового затоплення квартири 06 травня 2019 року.

Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до ТОВ «ЖЕО» по причині затоплення її квартири через несправну зливову каналізацію, відповіді не отримувала, затоплення продовжувалися.

Таким чином, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 49385,08 грн, у відшкодування моральної шкоди 5000 грн та судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЖЕО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в розмірі 49385,08 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн та понесені судові витрати: за послуги експерта - 9168,80 грн; на професійну правничу допомогу - 7000 грн; судовий збір 768,40 грн.

В задоволенні позову до відповідача Міського комунального підприємства «Аварійно - диспетчерська служба» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ЖЕО» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ТОВ «ЖЕО» свої обов`язки виконує належним чином, протиправні дії та бездіяльність не вчинялись, а тому відсутня їх винна у залитті квартири позивача. Отже вважають, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2020 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки будинок перебуває на обслуговуванні у ТОВ «ЖЕО», то саме воно зобов`язано утримувати та обслуговувати указаний житловий будинок і своєчасно вживати заходи попередження та уникнення аварійної ситуації, яка сталася внаслідок забиття трубопроводу зливної каналізації на технічному поверсі. Крім того, враховуючи характер та глибину моральних страждань, переживань позивача, у зв`язку з пошкодженням квартири та майна, суд стягнув моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору - купівлі продажу від 01 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д.В. позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2013 року № 4277050.

Квартира знаходиться на 10-му поверсі, 10-ти поверхового цегляного будинку, складається з однієї житлової кімнати площею 14,7 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., вбиральні сполученої площею 2,9 кв.м., коридору площею 3,4 кв.м., балконом площею 1,5 кв.м., загальною площею 29,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру від 13 травня 2013 року.

Залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося 06 травня 2019 року.

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 08 травня 2019 року представники ТОВ «ЖЕО» у складі в.о. начальника виробничо - технічного відділу (ВТВ) Гуменчука В.М. , інженера ВТВ Петльованого Р.В. в присутності власника квартири ОСОБА_1 провели візуальне обстеження зазначеного приміщення та встановили наступне. В приміщенні санвузла спостерігається: затоплення натяжної стелі (набирання водою) орієнтовною площею до 2,7 кв.м. В приміщенні житлової кімнати спостерігається: затоплення натяжної стелі (набирання водою) орієнтовною площею до 15 кв.м.; здуття ламінату по швам орієнтовною площею до 3 кв.м. В приміщенні кухні спостерігається: затоплення натяжної стелі (набирання водою) орієнтовною площею до 3 кв.м. Зі слів власника квартири затоплення сталося 07 травня 2019 року. Причиною залиття є потрапляння вологи з технічного поверху житлового будинку АДРЕСА_2 , внаслідок забиття трубопроводу зливної каналізації на технічному поверсі сторонніми предметами. На момент проведення обстеження на покрівлі були виявлені сторонні предмети у вигляді скляних пляшок, елементів одягу та частин меблів. Вихід на покрівлю знаходиться у вільному доступі.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст. 386 ЦК України).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 січня 2013 року № 25 «Про обслуговування житлового фонду», ТОВ «ЖЕО» визнано виконавцем послуг з управління будинками, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді, що є комунальною власністю територіальної громади м. Вінниці, зокрема будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.24 - 26).

Як вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕО» укладено договір №167370 про надання житлово - комунальних послуг, яким встановлювались обов`язки відповідача щодо утримання внутрішньо будинкових мереж у належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень з надання послуг, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період та відповідальність за неналежне надання або ненадання послуг, що призвело до заподіянню збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров`ю шляхом відшкодування збитків (т.1 а.с.23).

Відповідно до договору № 135 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 січня 2019 року, який укладений між ТОВ «ЖЕО» - Управитель та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (т.1 а.с.27 - 35).

Пунктом 3 даного договору визначено, що послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько - побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає в себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно - технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 8 договору управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього договору, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням співвласниками послуги з управління, що виникли з його вини.

Згідно п. 19 договору управитель несе відповідальність: за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору; за шкоду, заподіяному спільному майну, правам та законним інтересам співвласникам внаслідок невиконання або неналежного виконання управителем своїх обов`язків; за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків.

Додатки 4 і 5 до договору передбачають надання послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації в тому числі їх огляд, усунення засмічення системи водовідведення, ліквідація аварійних ситуацій, прибирання приміщень загального користування, інших допоміжних приміщень будинку від побутових відходів з видаленням сторонніх предметів, інші роботи (послуги) з утримання будинку, а також поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження та іншого спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення, зливової каналізації, в тому числі ремонт м`якої покрівлі, заміна трубопроводів холодного, гарячого водопостачання, каналізації, інші роботи з поточного ремонту згідно «Примірного переліку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004 року № 150 та суми витрат, необхідні на надання цих послуг.

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» № 912 від 23 травня 2019 року, яка видана ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що станом на 01 травня 2019 року заборгованість по утриманні будинків і споруд та прибудинкової території відсутня, тобто ТОВ «ЖЕО» є виконавцем послуг для споживача (т.1 а.с.22).

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ «ЖЕО» є виконавцем перед позивачем за договором про надання житлово - комунальних послуг, а також за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Отже, позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача ТОВ «ЖЕО», причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи ВВ КНДІСЕ №5932/19-21 від 20 листопада 2019 року розмір матеріальної шкоди завданий внаслідок залиття 06 травня 2019 року квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням пошкоджень зазначених у позовній заяві ОСОБА_1 , станом на час проведення експертизи складає 42025 грн (т.1 а.с.204 - 216).

Згідно висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи ВВ КНДІСЕ №7891/19-21 від 19 грудня 2019 року розмір матеріальної шкоди, який завданий ОСОБА_1 внаслідок залиття 06 травня 2019 року належної їй квартири АДРЕСА_1 , а саме - кутового дивану «Лоренцо», становив 7360,08 грн (т.1 а.с.236 - 240).

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди складає 49385,08 грн (42025 грн+7360,08 грн).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, яка визначена вище зазначеними висновками судової експертизи в розмірі 49385,08 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ЖЕО» на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки залиття квартири позивача сталося внаслідок винних дій (протиправної бездіяльності), а саме неналежного стану внутрішньо будинкових мереж в будинку, технічне обслуговування якого було покладено на ТОВ «ЖЕО».

ТОВ «ЖЕО» - як особа, яка заподіяла шкоду, не довело відсутність своєї вини у її заподіянні.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява від 16 серпня 2018 року адресована директору ТОВ «ЖЕО» та Директору департаменту житлового господарства про постійні затоплення квартири позивача через несправну зливову каналізацію, однак відповіді не отримувала, і ніякого реагування зі сторони ТОВ «ЖЕО» не було.

Докази та обставини, на які посилається ТОВ «ЖЕО» у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Визначаючись щодо осіб, які мають нести відповідальність за нанесену шкоду, суд враховує, що згідно з п. 1, 4, 6, 9 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів (пункт 2.1 Правил).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що балансоутримувач зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів.

Отже, саме на виконавця - суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування житлового будинку.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки встановлено, що будинок, в якому розташована квартира позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні та згідно договору № 167370 про надання житлово - комунальних послуг несе відповідальність за утримання основних конструктивних елементів будинку та внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, за здійснення технічного обслуговування та ремонт, за вживання своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, та на момент залиття квартири позивача ТОВ «ЖЕО» здійснювало обслуговування даного будинку. Однак зі сторони відповідача мало місце неналежне обслуговування трубопроводу зливної каналізації на технічному поверсі.

ТОВ «ЖЕО» не доведено, що за шкоду завдану позивачу за даними правовідносинами із споживачем послуг повинно відповідати Міське комунальне підприємство «Аварійно - диспетчерська служба», оскільки відповідальність за належний технічний стан внутрішньобудинкових мереж покладено саме на ТОВ «ЖЕО», що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача ТОВ «ЖЕО» на користь позивача ОСОБА_1 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, оскільки було враховано характер та глибину моральних страждань, переживань ОСОБА_1 у зв`язку з пошкодженням квартири, яка належить їй на праві приватної власності, та побутового майна. Зокрема, квартира прийшла у непридатний для проживання стан, її нормальні життєві умови та життєві умови членів її сім`ї було порушено.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, рішення є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Марчук В.С.

Матківська М.В.