РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 601/1272/19

2/609/66/2020

03 липня 2020 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В

за участі:

секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третьої особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача-Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку.

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 02.07.2019 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

2. Позов обгрунтований тим, що позивач 07 березня 2003 року уклав шлюб з ОСОБА_7 . Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 червня 2019 року, шлюб між ними розірвано.

В 2007 році під час перебування у шлюбі позивач разом дружиною за спільні кошти придбали незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

До 2008 року сторони за спільні кошти закінчили будівництво вказаного будинку, який тоді ж було прийнято до експлуатації.

В той час, сторони спільно вирішили, що титульним власником будинку буде записана ОСОБА_6 , тому всі правовстановлюючі документи на будинок оформляли на її ім`я, які на даний час знаходяться у відповідача. Вважає, що з моменту державної реєстрації права власності, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , належить йому та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності.

Просить суд позов задоволити повністю та визнати за ним в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечила позовні вимоги позивача ОСОБА_4

3. 03.09.2019 року ОСОБА_5 (далі відповідач-позивач прізвище з « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_9 ») звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності за нею на 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по

АДРЕСА_2 . Позов обгрунтований тим, що житловий будинок, сторони придбали за кредитні кошти, які були отримані відповідачем позивачем в розмірі 26 520 доларів США у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0017/82/37873 від 20 серпня 2008 року Дане житло є іпотечним за іпотечним договором від 20 серпня 2008 року, який укладено між нею і кредитодавцем.

22 липня 2015 року між відповідачем-позивачем ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено додаткову угоду № 014/0017/82/37873/81-1-0-00/20431 до кредитного договору № 014/0017/82/37873 від 20 серпня 2008 року.

А тому, вважає, що вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно-нажитого майна, наявного час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

В даному житловому будинку, який складається із трьох житлових кімнат, проживає і зареєстрована позивач-відповідач ОСОБА_5 та їх із позивачем за первісним позовом син.

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Кременецького районного суду від 07 червня 2019 року. Даним судовим рішенням встановлено, що сім`я розпалася з вини позивача за первісним позовом, що вона із позивачем за первісним позовом спільного господарства не веде.

Рішенням Кременецького районного суду від 28 травня 2019 року із позивача відповідача ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання спільного сина в розмірі 2 000 грн.

Вважає, що слід здійснювати розгляд справи з урахуванням заслуговуючих на увагу інтересів того із подружжя, який добре дбав про добробут сім`ї, а не другого, який все робив навпаки, а тому і закон має на увазі перш за все те, чи рівною мірою своїх сил і можливостей працював той із подружжя, щоб при визначенні часток у набутим ними під час шлюбу майні частки їх вважати рівними. Так, якщо один з подружжя не виявляв турботи про сім`ю, довгий час був відсутнім з причин, які не пов`язані з інтересами сім`ї, або приховував зароблене від сім`ї, знищував спільне майно шляхом витрат не пов`язаних із сім`єю, то він не може розраховувати на рівну частку при поділі подружнього майна лише на підставі перебування у шлюбі. Відповідач позивач ОСОБА_5 , вказує, що їх син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею є хворим, потребує окремої кімнати, яку і займає, навчається на денній формі, потребує додаткової матеріальної допомоги.

При цьому позивач-відповідач ОСОБА_5 наголошує, що одноособово повертає кредит, отриманий на придбання спірного житла.

Просить суд зустрічний позов задоволити. Визнати за нею в порядку поділу майна право власності на 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та за позивачем-відповідачем ОСОБА_4 визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Представник позивача- відповідача ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому вважає, що твердження відповідача в частині невизнання позову позивача ОСОБА_4 є необгрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник позивач-відповідача ОСОБА_1 позов свого довірителя підтримав та просить його задовольнити. В задоволені зустрічного позову просить відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов заперечили за безпідставністю, просили відійти від рівності часток при поділі спірного будинковолодіння, оскільки відповідач-позивач після розірвання шлюбу самостійно сплачує грошові кошти за кредитним договором та має на утриманні сина, який народився від спільного проживання із позивачем.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Крім того, у письмових поясненнях вказав, що 22 липня 2015 року між АТ « Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 було укладено Договір про зміни іпотечного договору, відповідно до п.5- іпотекодавець свідчить, що чоловік, з яким він проживає сім`єю згоден з укладенням іпотекодавцем цього договору про зміни. На підтвердження цього чоловік іпотекодавця, з якою він проживає сім`єю, в день укладення цього договору про зміни надав нотаріальну засвідчену заяву про таку згоду. Вказує, що на сьогоднішній день договір іпотеки є діючим, оскільки заборгованість за кредитним договором, для забезпечення якого даний договір був укладений не сплачена. Просить відмовити у задоволені первісного та зустрічного позовів.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 17 січня 2020 року.

6. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року відкладено підготовчий розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін на 19 лютого 2020 року.

7. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 16 квітня 2020 року.

8. Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкладено судовий розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін та клопотанням представника позивача-відповідача на 18 травня 2020 року.

9. Ухвалою суду від 18 травня 2020 року відкладено судовий розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін та клопотанням представника позивача- відповідача на 10 червня 2020 року.

10. Ухвалою суду від 10 червня 2020 року відкладено судовий розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін на 03 липня 2020 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. У судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_4 07 березня 2003 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

12. Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 червня 2019 року, шлюб між сторнами розірвано.

У шлюбі народився син- ОСОБА_10 -30 жовня 2003 року народження.

13. Рішенням Кременецького районного суду від 28 травня 2019 року із позивача за первісним позовом ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання спільного сина в розмірі 2 000 грн.

14. За час перебування у шлюбі позивач та відповідач придбали , житловий будинок з господарськими прибудовами що знаходиться по АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за відповідачем-позивачем ОСОБА_2

10 січня 2008 року в Сапанівській сільській раді виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 477360. Право власності зареєстровано в Кременецькому РК БТІ 03 липня 2008 року, що підтверджується довідкою № 490 від 24.06.2019 р., виданою Кременецьким РК БТІ.

Відповідно до вказаної довідки, вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , становить 249724,00 грн.

Також показами сторін в судовому засіданні було встановлено, що в серпні 2007 року позивачвідповідач ОСОБА_4 разом із своєю дружиною (станом на той час) ОСОБА_2 купили незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Вартість покупки становила 23 500,00 доларів США, з яких 17 000,00 доларів США дала синові та невістці ОСОБА_11 , які отримала від продажу своєї однокімнатної квартири по АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою № 643 від 12.08.2019 р. виданою Кременецьким РК БТІ; а інша частина коштів в сумі 6500,00 доларів США це кредитні кошти, отримані від ПАТ «УкрсибБанк» в результаті оформленого кредитного договору № 0 від 26.06.2007 р. Договір був оформлений на відповідача позивача ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_6 , однак, заставою по цьому кредиту, відповідно до договору іпотеки від 26.06.2007 р., виступала трьохкімнатна квартира належна ОСОБА_11 по

АДРЕСА_4 . 20.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 укладено Кредитний договір №014/0017/82/37873, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 26 520 (двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять) доларів США строком до 15.12.2020 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом .

16. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між Відкритим Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 від 20 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак О.М., зареєстрований за №3050, згідно якого в іпотеку банку передано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Одночасно з укладенням договору іпотеки на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом накладено заборону відчуження переданого в іпотеку майна до припинення договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за №3051.

17. 22.07.2015 року між банком та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №014/0017/82/37873 до кредитного договору, згідно якої сторони вирішили змінити умови кредитування, а також визначено дату остаточного погашення кредиту по першому траншу до 21 квітня 2028 р., по другому траншу- до 23 травня 2038 року.

Також, у зв`язку із укладеною додатковою угодою було внесено відповідні зміни до договору іпотеки шляхом укладення 22.07.2015 року нотаріально посвідченого договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідчений 22.07.2015року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак О.М. за реєстровим №751.

18. Згідно довідки про стан кредиту Вих.№ 25 від 02.09.2019року надана ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №014/0017/82/37873 від 20.08.2008 року складає 130040,77 грн.

19. Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34153272 та 5336682 вбачається, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0.12 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) , землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 була виготовлена технічна документація на будиноволодіння, яке розташоване по

АДРЕСА_5 . Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна від 29.05.2019 спірне будинковолодіння зареєстровано за відповідачемпозивачем ОСОБА_6 ( іпотекодержатель: ВАТ « Райффайзен банк Аваль», боржник- ОСОБА_6 )

21. Згідно довідки про склад сім`ї №365 від 28.03.2019 року виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що в спірному будинковолодінні зареєстровані:- ОСОБА_6 та її син ОСОБА_10 .

22. Згідно Дозволу типу А №222/2017/DW на роботу іноземцеві на території Республіки Польща, вбачається, що позивач-відповідач ОСОБА_4 офіційно працює на посаді водія вантажного автомобіля із місячною оплатою брутто не менше ніж 2100,00 злотих на місяць.

23. Позивачем відповідачем ОСОБА_4 здійснювалась оплата щомісячних платежів на погашення половини заборгованості по кредитному договору, що підтверджується квитанціями від 17.03.2020р., 08.04.2020р., 08.05.2020р.

ІV. Оцінка Суду.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи встановив:

24. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

25. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

26. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

27. Згідно зі статтею 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

28. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

29. За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина 2 статті 372 ЦК України).

30. Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

При цьому потрібно врахувати правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Відповідно до правової позиції ВССУ від 15 травня 2017р. у справі № 718/585/16-ц, майно придбане у шлюбі за запозичені кошти одним з подружжя незважаючи на іпотеку вважається об`єктом спільної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках.

31. Статтею 65 СК України передбачено що, дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

32. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

33. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

34. За змістом ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4,5) житло, земельна ділянка, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його/її приватизації.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Отже, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

35. Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, якщо на час придбання в шлюбі майна використовувалися запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім`ї і не є особистою приватною власністю одного з подружжя.

36. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України , яка передбачає, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором ,використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору -інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

37. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем-позивачем не надано суду доказів у спростування доказів наданих позивачем-відповідачем у справі. А такі докази підтверджують підставність позову.

38. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що спірне будинковолодіння є об`єктом права спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу в рівних частках.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач-відповідач ОСОБА_4 надав достатньо доказів на підтвердження позову та його позов підлягає задоволенню.

39. За загальним правилом, визначеним ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, закон фактично презюмує рівність таких часток.

Проте, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивач-відповідач ОСОБА_5 просила суд відступити від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з нею проживає їх син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею є хворим, потребує окремої кімнати, яку і займає, навчається на денній формі, потребує додаткової матеріальної допомоги, а також із того, щоб не допустити фактичного нерівного положення подружжя після розірвання шлюбу.

Проте, проживання дитини з відповідачем-позивачем ОСОБА_5 само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного будинковолодіння, відповідачем-позивачем не доведено. А тому суд рахує за доцільне відмовити відповідачу- позивачу ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову.

Поряд з тим, оскільки спірне будинковолодіння є предметом іпотеки, суд зазначає наступне.

40. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

41. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

42. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

43. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

44. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки.

Разом з цим, положеннями Закону України «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Тому спірне будинковолодіння підлягає поділу в рівних частинах, а вимог про врахування боргових зобов`язань при поділі спірного майна сторонами не заявлено.

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що перебування спірного житлового будинку в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії АТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 липня 2019 року у справі №522/17048/15-ц (Провадження №61-33246св18).

Зважаючи на те, що до суду не подано достатніх доказів, які б свідчили про підстави для відступу від засади рівності часток подружжя ( недостатність утримання спільної дитини , витрати майна на шкоду інтересам сім`ї тощо) в розумінні ст. 70 СК України, а також , що жодна із сторін не заявила вимог про реальний поділ спільного майна, відсутність даних про технічну можливість такого поділу, суд приходить до висновку, що таке майно слід поділити в межах заявлених позивачем-відповідачем вимог, визначивши за кожним із сторін по рівній частці у спільній власності, а саме по 1/2 частці у праві спільної власності на вказане будинковолодіння.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

45. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони в межах сум ними понесеними.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.60, 61, 65, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.15, 20, 368, 372 ЦК України, суд ,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_4 (житель АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_5 (жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя- задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_4 (житель АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по

АДРЕСА_7 . Визнати за ОСОБА_5 (жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по

АДРЕСА_2 . У задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності за нею на 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

5. Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 10 липня 2020 року.

Суддя: О. В. Ковтунович