У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

прокурора Домбровського А.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 С ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах Слов`янської міської ради Донецької області, до ОСОБА_4 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу (знесення) самовільно збудованої господарської споруди та приведення земельної ділянки у первісний стан,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Слов`янської місцевої прокурати звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом в інтересах Слов`янської міської ради до ОСОБА_4 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу (знесення) самовільно збудованої господарської споруди та приведення земельної ділянки у первісний стан. Свої вимоги обґрунтував тим, що Слов`янською місцевою прокуратурою у ході реалізації конституційної функції підтримання публічного обвинувачення в суді, в порядку ст. 131-1 Конституції України, встановлені виключні випадки для представництва інтересів держави в суді за фактом самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно за1нятій земельній ділянці особливо цінних земель та зони санітарної охорони Шевченком В.М.

Так, слідчим відділом Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 21 листопада 2016 року за фактом самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель та зони санітарної охорони відносно ОСОБА_4 за результатами якого до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 31 липня 2017 року спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

За результатами розгляду вказаного кримінального провадження, 30 листопада 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області постановлено вирок, за яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Під час розгляду Слов`янським міськрайонним судом Донецької області справи № 243/6230/17 за обвинуваченням ОСОБА_4 встановлено наступне. ОСОБА_4 в порушення ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, не оформлюючи передбачених законом дозвільних документів, не уклавши договір оренди з власником землі, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, що відноситься до територій природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов`янський курорт», шляхом самовільного будівництва нежитлової будівлі, за що був визнаний винним згідно вироку Слов`янського міськрайонного суду від 27 грудня 2012 року.

Згідно з контрольним заміром вказаної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,0244 га. Вказане також підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 204 від 17 травня 2017 року.

Межі та місце розташування вказаної землі визначено на картографічних схемах регіонального ландшафтного парку.

Однак, ОСОБА_4 протягом 2016-2017 років, діючи всупереч вимогам діючого законодавства, звів на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , частину фундаменту та конструктивних елементів споруди навісу та провів реконструкцію нежитлової будівлі торгівельного павільйону, а саме: добудови другого поверху на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,0224 га, без належного дозволу на проведення будівельних робіт та правовстановлюючих документів на користування землею.

Таким чином, відповідач здійснив самовільне будівництво споруди навісу та будівлі торгівельного павільйону на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,0224 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена земельна ділянка, відповідно до ст.ст. 85, 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст. 58, 61 Земельного кодексу України, Закону України «Про курорти» та постанови КМ від 03.10.2012 року № 898 «Про затвердження режиму округу і зон санітарної охорони курорту Слов`янськ», входить до території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов`янський курорт» та другої зони санітарної охорони (зони обмежень) округу курорту державного значення, тобто відноситься до особливо цінних земель та земель зони санітарної охорони, та належить державі в особі Слов`янської міської ради.

Вказане також знайшло своє підтвердження під час розгляду колегією суддів судової палати з розгляду кримінальним справ та справ про адміністративні правопорушення Донецької апеляційного суду в м. Бахмуті, апеляційної скарги ОСОБА_4 та колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_4 .

Таким чином, вироком суду від 30 листопада 2018 року встановлені преюдиціальні факти, які не потребують доказування при розгляді даної справи, а саме те, що ОСОБА_4 не оформлюючи передбачених законом дозвільних документів, не уклавши договір оренди з власником землі, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, загальною площею 0,0224 га, що прилягає до належного йому павільйону «А-1» з навісом «Б» за адресою: АДРЕСА_1 та відноситься до територій природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Слов`янський курорт», за що він раніше був засуджений.

В даному випадку ОСОБА_4 самовільно використовує земельну ділянку площею 0,0224 га, що підтверджується вироком Слов`янського міськрайонного суду від 30 листопада 2018 року. Згідно акту обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 08 серпня 2019 року встановлено, що зазначена земельна ділянка без будь-яких дозвільних документів продовжується використовуватись ОСОБА_4 шляхом розміщення та функціонування нежитлових споруд.

Будь-яких рішень Слов`янською міською радою Донецької області про передачу в оренду або у власність ОСОБА_4 не виносилось. Вказаними діями ОСОБА_4 тривалий час, ігноруючи вимоги діючого законодавства, самовільно, за відсутності будь-яких правових підстав використовує зазначену земельну ділянку буз сплати будь-яких податків за землю, ігноруючи вимоги діючого законодавства здійснив її забудову без дозвільних документів визначених законодавством, після набрання законної сили вироку суду, маючи достатню можливість усунути порушення вимог діючого законодавства за які його було засуджено, не вчинив будь-яких заходів спрямованих на звільнення земельної ділянки або приведення її використання та забудови у відповідність до діючого законодавства, продовжує незаконно користуватись землею без правовстановлюючих документів, чим позбавляє власника земельної ділянки можливості одержувати дохід у вигляді орендної плати за використання землі.

Усунення вказаних порушень законодавства з боку відповідача, що регулює порядок будівництва нерухомого майна, можливе лише шляхом знесення частини фундаменту та конструктивних елементів споруди навісу та нежитлової будівлі торгівельного павільйону, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи положення ст. 376 ЦК України та ст. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», двоповерхова нежитлова будівля торгівельного павільйону, що розташована на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,0224 га, підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 0,0224 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу (знесення) самовільно збудованої частини фундаменту та конструктивних елементів споруди навісу та двоповерхову нежитлову будівлю торгівельного павільйону, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та приведення її у первісний стан.

Представник відповідача у судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, просив закрити провадження у цивільній справі, посилаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до господарської юрисдикції та відноситься до компетенції господарського суду.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення.

В судовому засіданні прокурор Домбровський А.М. просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Представник Слов`янської міської ради Золотарьова Г.М. у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволення, а провадження у цивільній справі за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах Слов`янської міської ради Донецької області, до ОСОБА_4 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу (знесення) самовільно збудованої господарської споруди та приведення земельної ділянки у первісний стан підлягає закриттю, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до копії вироку суду, ухваленого 30 листопада 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 197-1 ч. 4 КК України, рішенням Слов`янської міської ради від 16 липня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_4 , як фізичній особі підприємцю, на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, орієнтовною площею 0,019 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлового приміщення, торгового павільйону з навісом з земель природно-заповідного фонду Слов`янської міської ради. Згідно з листом Слов`янської міської ради від 05 серпня 2013 року ОСОБА_4 на його звернення від 12 лютого 2013 року повернуто матеріали щодо затвердження проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_1 , та повідомлено, що розгляд питання надання земельної ділянки в оренду можливий лише після паспортизації водойми та встановлення меж прибережної захисної смуги з урахуванням існуючої забудови згідно містобудівної документації. Крім того, відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і прав від 10.11.2016 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами перевірки встановлено виконання останнім будівельних робіт з реконструкції нежилого приміщення торгівельного павільйону «А-1» без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 34, ч. ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На момент перевірки виконані роботи з кладки стін другого поверху, розпочато роботи з улаштування покрівлі та штукатурки стін.

Таким чином, земельна ділянка, на яку видавався дозвіл на розробку проекту землеустрою по АДРЕСА_1 та спірна й одночасно суміжна земельна ділянка використовувались відповідачем виключно для здійснення підприємницької діяльності.

Статус ОСОБА_4 як фізичної особи підприємця підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з роз`ясненням, що містяться у постанові Пленуму Вищгого господарського суду України № 6 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин» (з відповідними змінами та доповненням), з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповіді повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичним особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже у таких правовідносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільною юрисдикцією є визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних прав у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пункту 1 частини першої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-УШ до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18.

Слов`янська міська рада при здійсненні нею визначених діючим законодавством повноважень, є органом місцевого самоврядування, а отже є юридичною особою.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 15 255 Цивільного процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах Слов`янської міської ради Донецької області, до ОСОБА_4 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу (знесення) самовільно збудованої господарської споруди та приведення земельної ділянки у первісний стан закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. На підставі п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко