КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 379/1295/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8527/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року у складі судді Зінкіна В.І.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та поновлення договору оренди земельних ділянок на новий строк, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») звернулось з позовом та просить суд :

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 14 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, площею 5,5754 га, кадастровий номер :02:010:0102, що укладений 02.01.2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 15 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, площею 1,0272 га, кадастровий номер :02:005:0074, що укладений 02.01.2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ;

визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області площею 5,5754 га, кадастровий номер :02:010:0102 та площею 1,0272 га, кадастровий номер :02:005:0074, що укладений 10.11.2012 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Лучанське-2», на умовах, що викладених в додатковій угоді від 27.03.2017 року до договору № 441 оренди земельної ділянки від 10.11.2012 року строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів.

Зазначено, що 10.11.2012 року між СТОВ «Лучанське-2» та власником земельної ділянки (паю) ОСОБА_1 терміном на 5 років укладено договір № 441 оренди двох земельних ділянок під кадастровими номерами :02:010:0102 (площа 5,5754 га) та :02:005:0074 (площа 1,0272 га). Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,6026 га в своїй сукупності становлять три паї та розташовані в адміністративних межах Лучанськоїсільської ради Таращанського району Київської області та використовувались СТОВ «Лучанське-2» за цільовим призначенням.

Договір оренди вказаних земельних ділянок зареєстрований 29.12.2012 року в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 07477.

Вказано, що 03.07.2017 року запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номери записів 21294298 та 21294425. Термін дії договору оренди земельних ділянок з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017 року.

Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельних ділянок ОСОБА_1 , СТОВ «Лучанське-2», як орендар, 05.04.2017 за вих. № 41 від 27.03.2017 року надіслало на адресу ОСОБА_1 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СТОВ «Лучанське-2» проектом додаткової угоди від 27.03.2017 до договору № 441 оренди земельної ділянки від 10.11.2012 (чотири примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується строком на 7 років, до 31.12.2024 року. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення.

Після чого 26.04.2017 року до СТОВ «Лучанське-2» поштовим відправленням надійшла письмова заява ОСОБА_1 , датована 21.04.2017 року, в якій вона повідомляє про те, що вона не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк та просить передати земельні ділянки у власне користування для самостійного обробітку. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від неї до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача, надісланий ОСОБА_1 05.04.2017, ні до СТОВ «Лучанське-2», ні до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило.

Крім того зазначено, що в лютому 2018 року до СТОВ «Лучанське-2» звернувся ФОП ОСОБА_2 з письмовою заявою про те, що 02.01.2018 між ним та ОСОБА_1 укладено 2 договори оренди земельних ділянок, в зв`язку з чим просить передати йому в користування відповідний земельний масив.

Відповідно до наданих ОСОБА_3 договорів оренди та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.01.2018, через три дні після закінчення договору зі СТОВ «Лучанське-2», а саме 02.01.2018, ОСОБА_1 , уклала нові договори оренди на свої земельні ділянки з іншим орендарем - ФОП ОСОБА_3

Зазначає, що ОСОБА_1 надала СТОВ «Лучанське-2» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належні їй земельні ділянки, оскільки мала намір укласти договори з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СТОВ «Лучанське-2» пропонувало їй укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в натуральній формі, яка була запропонована відповідачці в 2017 році від СТОВ «Лучанське-2» мала розмір в грошовій формі 10 062 грн. 20 коп., до видачі 8100 грн. коп. пай, а в 2018 році становить - 13 043 грн. 48 коп., до видачі 10 500 грн/пай. За свої три паї ОСОБА_1 отримала б вищевказані суми в потрійному розмірі. Розмір же орендної плати до договору з СТОВ «Лучанське-2» становить - 14 300 грн. 88 коп. Таким чином орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована ОСОБА_1 в 2017 році СТОВ «Лучанське-2» мала розмір в грошовій формі 32 848 грн. 54 коп., що на 14 959 грн. 24 коп. більше за пропозицію ФОП ОСОБА_4 .

Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СТOB «Лучанське-2» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк. Також позивач зазначає, що СТОВ «Лучанське-2» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СТОВ «Лучанське-2» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 14.05.2019 року, а саме скасовано заборону ФОП ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 кадастровий № :02:005:0074, площею 1,0272 га, № :02:010:0102, площею 5,5754 га, що розташовані в адміністративних межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області. Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерагроінвест» посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не правильне тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав застосуванню, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції допустив прийняття необґрунтованого та незаконного рішення щодо відмови у позові з тих мотивів, що позивачем обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині поновленим договору оренди земельної ділянки, адже позовна вимога позивача відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Вислухавши пояснення Колибаби І.О. в інтересах ТОВ «Інтерагроінвест», яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку (т. 2 а.с. 113,115).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на спадщину, посвідченого 22.06.2010 року державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Овраменко Л.В. за реєстровим № 1535, є власником земельних ділянок, загальною площею 6,6026 га, кадастрові номера: :02:010:0102, :02:005:0074, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області (т.1 а.с.130 на звороті).

10.11.2012 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Лучанське-2», правонаступником якого є ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір № 441 оренди земельних ділянок площею 6,6026 га, в тому числі ріллі - 6,6026 га, кадастрові номера: :02:010:0102, :02:005:0074, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, строком на 5 років, які використовувалися СТОВ «Лучанське-2» за цільовим призначенням (т. 1 а.с.41-46).

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 року в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 07477. Так, строк його дії, з урахуванням дати реєстрації договору, завершився 29.12.2017 року.

Згідно Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки № 441 від 10.11.2012 року, акту приймання-передачі земельної ділянки орендодавець ОСОБА_1 10.11.2012 року передала, а орендар СТОВ «Лучанське-2» прийняло в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 91501114 від 08.07.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 03.07.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0074, площею 1,0272 га, номер запису про інше речове право: 21294425. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 441, укладений 10.11.2012 між ОСОБА_1 та СТОВ «Лучанське-2» (т. 1 а.с.49-50).

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 91500542 від 08.07.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 03.07.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0102, площею 5,5754 га, номер запису про інше речове право: 21294298. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 441, укладений 10.11.2012 між ОСОБА_1 та СТОВ «Лучанське-2» (т. 1 а.с.51-52).

Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017.

СТОВ «Лучанське-2», як орендар 05.04.2017 за вих. № 41 від 27.03.2017 надіслало на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СТОВ «Лучанське-2» проектом додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 441 від 10.11.2012 (чотири примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідачка отримала 21.04.2017 (т. 1 а.с.53-61).

21.04.2017 року ОСОБА_1 направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що в зв`язку з закінченням договору оренди земельної ділянки № 441 від 10.11.2012, просить після збору врожаю в 2017 році повернути належну її вказану ділянку для самостійного користування та оброблення. Заява отримана позивачем 26.04.2017 за вх. № 88 (т. 1 а.с.62-63).

02.01.2018 року після закінчення строку дії договору оренди землі із СТОВ «Лучанське-2», ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 договори № 14, № 15 оренди належних їй земельних ділянок площею 5,57537 га, у тому числі - рілля 5,57537 га, кадастровий номер: :02:010:0102, площею 1,0272 га, у тому числі - рілля 1,0272 га, кадастровий номер: :02:005:0074 ( т.1 а.с.65-68, 71-74).

Право оренди зареєстровано 11.01.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24380100, 24379654, строк дії договорів 10 років, з правом передачі в піднайм (суборенду) (т. 1 а.с.69, 75).

02.02.2018 року ФОП ОСОБА_2 направив позивачу заяву, в якій просить передати йому для подальшого обробітку земельних ділянок в адміністративних межах Лучанської сільської ради загальною площею 6,6026 га у зв`язку з укладенням договору оренди з ОСОБА_5 , яка є власником даних земельних ділянок, та в зв`язку з тим, що ділянка до 29.12.2017 перебувала в оренді СТОВ «Лучанське-2» (т. 1 а.с.64).

10.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до СТОВ «Лучанське-2» із зверненням щодо передачі земельних ділянок, а також із запитом щодо причин відсутності індексування орендної плати. (т. 1 а.с. 202).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного та у зв`язку з невірним способом захисту.

Колегія судді погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2. ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень свого прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до керівних положень постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що "реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору".

Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Суд першої інстанції вірно вказав, що орендар мав намір продовжити строк дії договору оренди землі та надіслав ОСОБА_1 лист-повідомлення про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

ОСОБА_1 після отримання такої пропозиції орендаря подала останньому заяву про небажання продовжити з ним орендні стосунки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком про те, що договір оренди землі не було продовжено на підставі частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим.

Колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду й щодо неправильно обраного позивачем способу захисту, остільки заявлені вимоги не узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.06.2019року по справі №910/11518/18 - у позові відсутній зміст (суть) запропонованої відповідачу додаткової угоди.

Окрім цього, в проекті додаткової угоди від 27.03.2017 року, який надійшов на адресу ОСОБА_1 зазначені кадастрові номери земельних ділянок, що не належать відповідачу (т.1 а.с.179-180).

А отже, зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення ОСОБА_1 заперечення стосовно поновлення договору оренди землі за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, і в місячний термін після отримання пропозиції від позивача земельна ділянка добровільно в порядку обміну була надана СТОВ «Лучанське -2» ФОП ОСОБА_2 , що підтверджено також поясненнями допитаних в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З огляду на зазначене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі. Додаткова угода ОСОБА_1 не була укладена з позивачем, а тому відповідачка своє право на переважне укладення договору оренди з СТОВ «Лучанське-2», правонаступником якого є ТОВ «Інтерагроінвест», не використав.

Крім того, рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року, було скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 14.05.2019 року, а саме скасовано заборону ФОП ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 кадастровий № :02:005:0074, площею 1,0272 га, № :02:010:0102, площею 5,5754 га, що розташовані в адміністративних межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області. Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.

Колегія суддів також погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки у даному випадку рішенням районного суду відмовлено у задоволенні позову, а тому суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на вищевикладене, в зв`язку з тим, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання ухвали суду, а також що скасування зазначених заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позову, яким закінчується вирішення спору по суті та для недопущення перешкоджання у використанні за цільовим призначенням земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів скаржником, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому подану по справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: