Провадження № 2/522/1569/20
30 червня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України, Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси про зняття арешту з квартири,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України, Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси про зняття арешту з квартири, у якому просить зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1 за № 2190503, накладений реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора (зараз Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси), на підставі постанови АА 173958 Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу ОСОБА_1 , на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 грудня 2004 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.12.2004 року № 4344, належить квартира АДРЕСА_1 . У жовтні 2019 року позивач звернулась до нотаріусу Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору дарування, але нотаріус повідомив їй, що на квартиру накладений арешт. Згідно інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна позивачу стало відомо, що 15.07.2005 року 16:04:35 за № 2190503 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора (зараз Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси), на підставі постанови АА 173958 Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області МЮ України з заявою про зняття арешту, але отримала відповідь, що на теперішній час матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, а тому, для вирішення питання щодо зняття арешту з нерухомого майна пропонували звернутися до суду.
06.12.2019 року в Одеському державному нотаріальному архіві позивач отримала копії постанови державного виконавця Другого ВДВС Приморського районного управління юстиції О.В. Алімової про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке було винесено при примусовому виконанні ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси С. В. Ярош, виданої 23.06.2005 року про заборону позивачу здійснювати будь-які види будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 .
Але даною постановою був накладений арешт на квартиру позивача та заборонено здійснювати відчуження майна, що порушує її право щодо володіння, користування розпорядження своїм майном.
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту та заборони на відчуження вона позбавлена можливості це зробити. Таки чином, арешт накладений на майно порушує її право власності.
Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило, тому суд на підставі глави 11 ЦПК України ухвалює заочне рішення за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 грудня 2004 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.12.2004 року № 4344, належить квартира АДРЕСА_1 . У жовтні 2019 року позивач звернулась до нотаріусу Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору дарування, але нотаріус повідомив їй, що на квартиру накладений арешт. Згідно інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна позивачу стало відомо, що 15.07.2005 року 16:04:35 за № 2190503 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора (зараз Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси), на підставі постанови АА 173958 Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області МЮ України з заявою про зняття арешту, але отримала відповідь, що на теперішній час матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, а тому, для вирішення питання щодо зняття арешту з нерухомого майна пропонували звернутися до суду.
06.12.2019 року в Одеському державному нотаріальному архіві позивач отримала копії постанови державного виконавця Другого ВДВС Приморського районного управління юстиції О.В. Алімової про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке було винесено при примусовому виконанні ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси С. В. Ярош, виданої 23.06.2005 року про заборону позивачу здійснювати будь-які види будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 .
Але даною постановою був накладений арешт на квартиру позивача та заборонено здійснювати відчуження майна, що порушує її право щодо володіння, користування розпорядження своїм майном.
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту та заборони на відчуження вона позбавлена можливості це зробити. Таки чином, арешт накладений на майно порушує її право власності.
Згідно ст. 41 Конституції України та ч. І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР). визначено, що кожна фізична або юридична особа має право всолодити своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побутувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.
Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно вирішуються судом.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майне розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суд) з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Враховуючи що, по-перше, арешт майна було накладено помилково та, по-друге, виконавче провадження знищено, то є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України, Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси про зняття арешту з квартири - задовольнити.
Зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1 за № 2190503, накладений реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора (зараз Приморська державна нотаріальна контора м. Одеси), на підставі постанови АА 173958 Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 02.07.2020 року
Суддя: Науменко А.В.