ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1543/19

Головуючий у першій інстанції Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/627/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БечкаЄ.М.,

суддів Євстафіїва О.К., Губар В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2020 року у справі за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

дата та місце складання повного тексту рішення 03 лютого 2020 року м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 82224 грн 88 коп. та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має у власності об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 , який розміщено на земельній ділянці з кадастровим номером :01:011:0091 площею 0,1798 га, з них 968 м2 під будівлями і спорудами і 830 м2 прилегла територія. Власником даної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Однак, з квітня 2010 року ОСОБА_1 договір оренди з Чернігівською міською радою не уклав, право користування земельною ділянкою у визначений законом спосіб не оформив, хоча управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради неодноразово зверталось до ОСОБА_1 з вимогою оформити право користування зазначеною земельною ділянкою. 3 клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради не звертався.

Цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0091, площею 0,1798 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Відносини з фактичного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання Чернігівською міською радою доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

ОСОБА_1 , як фактичний користувач земельної ділянки по АДРЕСА_1 , який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти Чернігівській міській раді на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Розмір збитків розраховувався позивачем на підставі Положення, затвердженого рішенням 8 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 28 квітня 2011 року. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27 липня 2017 року №326 створено комісію з визначення розміру збитків, заподіяних порушниками земельного законодавства власникам землі та землекористувачам (зі змінами) та актом комісії від 04 жовтня 2017 року №15 визначено розмір коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 за використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року включно, в сумі 82224 грн 88 коп. Обрахування суми як збитків (упущеної вигоди), завданих Чернігівській міській раді здійснених відповідною комісією 04 жовтня 2017 року не відрізняється від методики обрахування безпідставно утриманої ОСОБА_1 орендної плати за фактичне використання землі під нерухомістю.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2020 року у задоволенні позову заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 82224 грн 88 коп. відмовлено.

Суд першої інстанції вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність факту неправомірного набуття (збереження) майна ОСОБА_1 та обов`язку відшкодувати його вартість саме у розмірі 82224 грн 88 коп., та що витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по АДРЕСА_1 при визначенні розміру орендної плати за вказану земельну ділянку позивачем не використовувався, хоча згідно з абз.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абз.1 п.289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного. Заступник прокурора зазначає, що судом лише на припущеннях зроблено висновок про наявність на даний час орендних відносин між Чернігівською міською радою та ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» стосовно спірної земельної ділянки площею 0,1798 га, при цьому питання існування такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно взагалі не досліджувалось.

Апелянт зазначає, що безпідставними є посилання суду в рішенні на використання суміжної земельної ділянки площею 0,7479 га ТОВ «Гуртово-роздрібний комплекс «СеДаМ».

Також особа, яка подає апеляційну скаргу вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що земельна ділянка не є сформованою, оскільки суд послався на лист ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 13 грудня 2019 року, а позивач просить стягнути кошти за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року включно. Підставою для віднесення органом Держгеокадастру її кадастрового номера до архівного є тривала відсутність реєстраційних змін права користування земельною ділянкою, однак це не свідчить про її несформованість. На час придбання ОСОБА_1 об`єкту нерухомості земельна ділянка площею 0,1798 га вже була сформованою, з визначенням її зовнішніх меж та з присвоєнням кадастрового номеру, на підтвердження чого було надано копію технічної документації.

Крім того, заступник прокурора вказує, що судом в порушення ст.82 ЦПК України проігноровано постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року, якою встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,1798 га є сформованою. Спростувань стосовно невідповідності площі спірної земельної ділянки для обслуговування придбаної ОСОБА_1 споруди фактичному її розміру судом не наведено. Проїзд загального користування площею 0,0478 га не входить до площі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0091 та вимога щодо нього не заявлялась.

Заступник прокурора вказує, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги положення ст.206 ЗК України, якою передбачено, що використання землі в Україні є платним. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який не може бути меншим, ніж встановлено положенням п.288.5.1 ст.288 ПК України. На вимогу суду ГУ ДФС від 11 грудня 2019 року було надано нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки: станом на 01 січня 2014 року 591074 грн 52 коп., орендна плата за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року становить 5910 грн 74 коп.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2015 року 738258 грн 80 коп., орендна плата за 2015 рік 22147 грн 76 коп.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2016 року 1058033 грн 10 коп., орендна плата за 2016 рік 31740 грн 99 коп.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2017 року 1121268 грн 76 коп., орендна плата за період за 2017 рік 33638 грн 06 коп., однак, суд на дані обставини уваги не звернув.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Доводи відзиву зводяться до того, що апеляційна скарга є невмотивованою, необґрунтованою та такою, що базується на частковому викривленні об`єктивних обставин, досліджених під час судових засідань, та власній інтерпретації прокурором правових норм, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що суперечить висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах ВС.

Відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази розміру земельної ділянки, яка фактично використовується ним, не зрозуміло яким чином до нього в користування перейшло саме 0,1798 га земельної ділянки на яку позивач робить нарахування у зв`язку з використанням земельної ділянки, коли така передавалась. Зауважує, що та земельна ділянка, яка знаходиться під спорудою та необхідна для її обслуговування є значно меншою за розміром, однак позивач не проводив ніякого обстеження спірної земельної ділянки.

Крім того, по АДРЕСА_1 перебувають ряд нежитлових приміщень з різними кадастровими ділянками та розмірами, в тому числі і в орендаря земельної ділянки ТОВ «Агрокомпанією «Фрут-сервіс».

В той же час, відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 08 квітня 2010 року йому було передано право власності на картоплесховище за адресою АДРЕСА_1 і в тексті свідоцтва відсутнє будь-яке посилання, що разом з нежитловою будівлею передавалась і земельна ділянка та в якому розмірі.

Спірна земельна ділянка не сформована, відомості про неї не внесені до державного земельного кадастру, а об`єктом оренди може бути лише земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільного права. Відсутність кадастрового номера зазначеної земельної ділянки не дає можливості встановити реальні суми орендної плати.

Відповідач просить відхилити копії плану земельної ділянки надані апеляційному суду, оскільки вони не були предметом дослідження в суді першої інстанції та прокурором не обґрунтовано неможливість подання зазначеної копії у встановленому законом строку. Також ОСОБА_1 просить відхилити доводи апеляційної скарги щодо невитребування витягу про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки що входить до обставин, які необхідні для правильного вирішення справи по суті під час розгляду справи в суді першої інстанції питання, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, адже сам позивач робив відповідний запит до Управління земельних ресурсів.

ОСОБА_1 вказує, що предметом позову у даній справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, тому в матеріалах справи повинен бути витяг з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що неодноразово вказувалось в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі №749/230/15-ц та інших.

Загалом відповідач наполягає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель комунальної власності є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, оформлена як витяг з технічної документації з нормативно грошової оцінки земель, тому саме прокурор повинен був подати до суду з технічної документації витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 придбав майно, що складається з об`єкту нерухомості картоплесховище № 5 літ. «Б-1», «Б1 », «Б2», «Б3», «Б4», загальною площею 863,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс», що підтверджується свідоцтвом від 08 квітня 2010 року (а.с.115).

Також право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 863,1 кв.м., підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 лютого 2019 року (а.с.31).

Згідно листа відділу у м.Чернігові Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 22 серпня 2017 року, земельна ділянка що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до 11-ї економіко-планувальної зони м.Чернігова, коефіцієнт Км2 для якої становить 1,67. Якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код відповідно до класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) застосовується із значенням 2,0. Якщо присвоєно код КВЦПЗ 11.02, нормативна грошова оцінка кв.м. даної земельної ділянки становить: станом на 01 січня 2014 року 328 грн 74 коп.; на 01 січня 2015 року 410 грн 60 коп.; на 01 січня 2016 року 588 грн 45 коп.; 01 січня 2017 року 623 грн 62 коп. (а.с.18).

Рішенням Чернігівської міської ради від 28 квітня 2011 року затверджено Положення про порядок визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам в м.Чернігові (а.с.19, 20-21).

Рішенням Чернігівської міської ради від 27 липня 2017 року №326 утворено комісію з визначення розміру збитків, заподіяних порушниками земельного законодавства власникам землі та землекористувачам (а.с.22).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 31 жовтня 2017 року №471 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, серед яких і ОСОБА_1 . З акту вбачається, що за використання земельної ділянки площею 0,178 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 нараховано збитки за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року в сумі 8224 грн 88 коп. (а.с.27, 28). При цьому ОСОБА_1 був запрошений на засідання комісії по нарахування збитків (а.с.25, 26), а в подальшому повідомлений про необхідність відшкодування даних збитків (а.с.30).

В додатку до позовної заяви надано розрахунок безпідставно збережених коштів орендної плати від використання земельної ділянки, розрахованих виходячи з орендної плати, яка повинна була сплачуватись за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року в сумі 8224 грн 88 коп.(а.с.32)

Договір оренди земельної ділянки №2119 укладений між Чернігівською міською радою та ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» на земельну ділянку для експлуатації картоплесховища АДРЕСА_1 , яка надана в короткострокове платне користування. Об`єктом оренди була земельна ділянка площею 0,1798 га та земельна ділянка без реального виділення у натурі площею 0,0478 га проїзд загального користування. Строк дії договору до 23 червня 2014 року. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації Договору за актом її приймання передачі.

План зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0091 та акт прийому-передачі є додатками до договору оренди земельної ділянки №2119 від 31 липня 2009 року і свідчать про те, що земельна ділянка за вказаною адресою на дату укладення договору оренди була сформованою та має кадастровий номер (а.с.33-35).

Вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області та змінено рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 вересня 2018 року в частині мотивів відмови у задоволенні позову заступника прокурора. Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 з 2010 року є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка за вказаною адресою є сформованою та має кадастровий номер :01:011:0091, площею 0,1798 га, з яких 968 кв.м. під будівлями і спорудами і 830 кв.м. прилегла територія. Постанова набула чинності.

Матеріали справи містять схему розміщення спірної земельної ділянки (а.с.88).

З Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09 липня 2018 року на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0091 площею 0,1798 га, за адресою: АДРЕСА_1 , передано в оренду ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» (а.с.89, 132). Тобто, вбачається, що дійсно земельна ділянка станом на 09 липня 2018 року була сформованою, однак, придбавши об`єкти нерухомості в 2010 році ОСОБА_1 не було здійснено реєстрацію права оренди земельної ділянки на якій вони розташовані.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:__, (останній розділ номеру відсутній) яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,7479 га була надана користувачу ТОВ «Гуртово-роздрібний комплекс «СеДаМ», про що складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 27 березня 2018 року в присутності користувачів суміжних ділянок, в тому числі ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» (а.с.90-92), що свідчить про відмінність цієї ділянки і спірної земельної ділянки, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

В матеріалах справи наявний договір оренди земельної ділянки №2119 від 31 липня 2009 року, укладений між Чернігівською міською радою та ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» щодо оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1798 га, за користування якою не платить відповідач, а також земельної ділянки площею 0,0478 га проїзду загального користування, яка надана без реального виділення в натурі. Також в договорі зазначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка становить 382595 грн 60 коп. (168,10 грн за 1 кв.м.) (а.с.129-130). Земельна ділянка передана в оренду згідно акту (а.с.131). Згідно технічної документації по складанню договору на право оренди спірної земельної ділянки для ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс», земельна ділянка надається за рахунок вилучення із користування земельної ділянки у ТОВ «Агрофірма «Плодоовочпром», загальною площею 2276 м2, в тому числі: під будівництвом та спорудами 968 м2, прилегла територія 830 м2, проїзди спільного користування - 478 м2 (а.с.133-143).

Щодо листа відділу у м.Чернігові Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 грудня 2019 року, що згідно даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку по АДРЕСА_1 не внесені до Державного земельного кадастру, а кадастровий номер зазначеній ділянці не присвоєно (а.с.160), суд вважає даний доказ неналежним, оскільки він суперечить матеріалам справи, не містить повної інформації та складений станом на грудень 2019 року.

Інших доказів, які б містили відомості щодо предмету доказування суду першої надано не було.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи позовної заяви ґрунтуються на тому, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти Чернігівській міській раді на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

За правилами статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно положень частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Суд встановив, що ОСОБА_1 придбав право власності на об`єкт нерухомості, однак договір оренди між сторонами укладений не був.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права та застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-3090цс15).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України).

Згідно глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною першою статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п.«в» ч.1 ст.96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст.125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи ч.2 ст.120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Відтак, відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

Водночас до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Відповідно до положень ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 за №629/4628/16-ц.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно з пунктом «д» ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284. Згідно п.3 даного Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Рішенням Чернігівської міської ради від 29 листопада 2011 року затверджено Положення про порядок визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам в м.Чернігові (а.с.19-22).

Пункт 3 Порядку №284 встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. А під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно договору оренди земельної ділянки №2119 від 31 липня 2009 року, укладеного між Чернігівською міською радою та ТОВ «Агрокомпанія «Фрут-сервіс» щодо оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1798 га та площею 0,0478 га проїзд загального користування, без реального виділення в натурі, зокрема п.8 визначено, що орендна плата вносить орендарем щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати до 30 числа місяця наступного за звітним на рахунок, вказаний орендодавцем

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з доводами позовної заяви заступника прокурора Чернігівської області, що ОСОБА_1 , користуючись земельною ділянкою без укладення із Чернігівською міською радою відповідного договору оренди земельної ділянки, позбавив територіальну громаду міста можливості отримати дохід у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою у визначеному позивачем розмірі 82224 грн 88 коп. за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року, що підтверджується відповідним розрахунком.

Вбачається, що позивачем при нарахуванні коштів за фактичне користування земельною ділянкою вірно застосовано інформацію, що міститься у листі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.18).

Зазначене дає підстави вважати, що доводи апеляційної скарги заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської міської ради є слушними та приймаються апеляційним судом до уваги.

Водночас, перевіряючи правильність нарахування заборгованості по платі за землю, колегія суддів враховує те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявляв про застосування строку позовної давності (а.с.85).

Враховуючи те, що заступник прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської міської ради звернувся з позовом 28 лютого 2019 року (а.с.49) та просив стягнути збитки за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року в сумі 82224 грн 88 коп., то вимога про стягнення збитків за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2016 року заявлена з пропуском позовної давності.

В межах строку позовної давності розрахунок суми, яка підлягає стягненню має бути таким:

І період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року 10 місяців;

ІІ період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року 8 місяців.

По першому періоду: 31740,99 грн : 12 х 10 = 26450 грн 83 коп.

По другому періоду: 33638,06 грн : 12 х 8 = 22425 грн 38 коп.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене та положення ст.376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2020 року слід скасувати, позовну заяву заступника прокурора Чернігівської обл. в інтересах Чернігівської міської ради задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 48876 грн 21 коп.

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позов заступник прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської міської ради було сплачено судовий збір в сумі 1921 грн та, враховуючи, що апеляційний суд задовольняє позов частково на 59%, слід також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь позивача в сумі 1133 грн 39 коп. (1921 х 59%).

Також ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року при відкритті провадження було задоволено клопотання заступника прокурора області про відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення по справі. 09 квітня 2020 року на адресу суду надійшла копія платіжного доручення про сплату судового збору у визначеному Законом розмірі. Тому, враховуючи, що апеляційна скарга заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської міської ради задоволена частково, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 1700 грн 09 коп. (2881,50 х 59%) у відшкодування сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч.4, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2020 року скасувати.

Позов заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернігівської міської ради (14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ) кошти в сумі 48876 (сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) судовий збір в сумі 1133 грн 39 коп. за подання позовної заяви та в сумі 1700 грн 09 коп. за подання апеляційної скарги, а разом 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) грн 48 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: