Пр.№6/756/29/20
У Х В А Л А

19 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Одягайло Л.М.

за участю

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, звернувшись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що 10 лютого 2012 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року у справі № 2-145/2011 видано виконавчий лист та згодом відкрито виконавче провадження № 46871875 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції заборгованості у розмірі 4 077 804, 68 грн.

Вказує на те, що 09 серпня 2007 року між вищезазначеними стронами укладено кредитний договір № 014/2080/82/59019, який забезпечено договором іпотеки від 09 серпня 2007 року, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 .

У подальшому двічі відбувалося відступлення прав вимоги за кредитним договором, зокрема: 30 жовтня 2015 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" і ПАТ КБ "Хрещатик" та між ПАТ КБ "Хрещатик" і ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНСТ", а 03 листопада 2015 року - між ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНСТ" і ОСОБА_3 .

У результаті 04 лютого 2016 року за останньою зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру, а 09 лютого 2016 року заявницю з сім`єю виселено з вказаного житла і знято з реєстрації.

Зазначає, що таким чином відбулося погашення боргового зобов`язання заявниці поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим 19 лютого 2016 року представник АТ "Райффайзен Банк Аваль" із листом звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення відповідного виконавчого листа без виконання. Крім того, 13 жовтня 2017 року до державного виконавця надійшов лист від АТ "Райффайзен Банк Аваль", яким проінформовано про відсутність заборгованості заявниці перед банком.

Однак, виконавчий лист повернуто не було, натомість 06 лютого 2019 року заявниця отримала лист від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про наявність на виконанні виконавчого листа про стягнення з неї 4 077 804, 68 грн.

У зв`язку з наведеним, представник заявника просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-145/2011, виданий 10 лютого 2012 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року.

У судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені у заяві обставини.

Представники АТ "Райффайзен Банк Аваль" та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки в судове засідання невідомі. Суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року у справі № 2-145/2011 з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції стягнуто заборгованість по кредитному договору №014/2080/82/59010 від 09 серпня 2007 року у розмірі 4 077 804, 68 грн., що складається з заборгованості у розмірі 4 075 984, 68 грн і судових витрат у сумі 1820 грн. (а.с. 18-20).

На виконання цього рішення суду 10 лютого 2012 року видано виконавчий лист (а.с. 21-22).

19.03.2015 відкрито виконавче провадження по виконанню даного виконавчого листа (а.с. 23), у процесі якого державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду. Зокрема, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, оголошено у розшук належні боржнику рухоме майно-транспортні засоби, здійснено вихід за місцем проживання для опису і арешту майна, здійснено заходи для розшуку майна боржника, тощо.

03.02.2016 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору у розмірі 407 780,47 грн.

Дана постанова не оскаржена і є чинною.

19.02.2016 на адресу державного виконавця надійшов лист представника стягувача від 30.10.2015, згідно якого він просить повернути виконавчий лист на підставі ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»

13.10.2017 на адресу державного виконавця надійшов лист представника стягувача від 12.10.2017, про те, що за ОСОБА_2 не обліковується заборгованість за кредитним договором.

16.11.2017 аналогічний лист надійшов від ПАТ «КБ «Хрещатик», в якому також повідомлено про те, що згідно з договором від 30.10.2015 право вимоги до ОСОБА_2 відступлене ТОВ «Кредекс Фінанс».

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 02.09.2019, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 . Також вбачається, що неодноразово змінювався іпотекодержатель за договором іпотеки. Згідно даних реєстру іпотека погашена, запис про це здійснено 04.02.2016. Тієї ж дати проведено реєстрацію права власності іпотекодержателя ОСОБА_3 на дану квартиру, що була предметом іпотеки між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №61-1592св17.

Аналізуючи заявлені у справі вимоги, судом встановлено те, що в якості підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає те, що після його отримання, відкриття виконавчого провадження, стягувачем поза його межами реалізовано своє право на відступку права вимоги іншим особам, набуття одним з них у власність предмету іпотеки, погашення іпотеки, відсутність зобов`язань заявника за кредитним договором.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього ж Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ст.26 Закону).

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи вказані положення Закону, суд приходить до висновку про те, що примусове виконання державним виконавцем виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про те, що на момент відкриття виконавчого провадження боржником не було в добровільному порядку виконано рішення суду, що зумовило початок процедури його примусового виконання.

Задоволення вимог стягувача не шляхом стягнення боргу державним виконавцем, а шляхом відступлення права вимоги іншим особам, не свідчить про те, що на момент відкриття виконавчого провадження обов`язок боржника був відсутній повністю або частково у зв`язку його припиненням, добровільним виконанням боржником або з інших підстав.

Пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є підставою для нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору. Звільнення боржника від його сплати шляхом визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суперечить меті правового інституту виконавчого збору.

При цьому суд враховує також, що сама постанова про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2 нею не оскаржена та не скасована.

З цих підстав, суд вважає правильним заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали складено 05.07.2020

Суддя А.М.Майбоженко