Справа № 148/718/20
Провадження № 22-ц/801/1238/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуСправа № 148/718/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сала Т.Б.,

розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення учасників судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 травня 2020 року про повернення зустрічного позову, постановлену суддею Тульчинського районного суду Вінницької області Саламахою О.В.,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

До початку розгляду даної справи ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 травня 2020 року зустрічний позов повернуто ОСОБА_1 , з підстав передбачених ч. 3 ст. 194 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Одним із головних доводів апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, оскільки окремий розгляд питання розірвання шлюбу та поділу майна в даному випадку порушить права відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ч.13 ст. 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Повертаючи зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тому дані позови не є взаємопов`язаними, і їх спільний розгляд є недоцільним. Також суд вказав, що об`єднання зустрічного позову з первісним утруднить розгляд справи про розірвання шлюбу та призведе до його затягування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є:

1) взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин;

2) доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Судом встановлено, що у первісному позові позивач ОСОБА_2 просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_1 вбачається, що вона просить суд поділити спільне майно подружжя, визнати за кожним право власності на Ѕ частину будинку та стягнути з позивача компенсацію за належну їй Ѕ частину будинку. Оскільки, згоди поділу майна між сторонами не досягнуто.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає поверненню, оскільки дані позови не є взаємопов`язані і спільний їх розгляд не є доцільним.

А відтак, висновки суду першої інстанції про те, що у прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити та повернути таку заявнику - є вірними та такими, що відповідають як нормам матеріального, так і нормам процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: Ю.Б. Войтко

Т.Б. Сало