Справа №295/2674/20
УХВАЛА

іменем України

"02" липня 2020 р.

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання неправомірними бездіяльність (дії) в частині ненадання відповіді та інформації на заяву, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є членом Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок», яка на даний час іменується як Громадська організація «Гаражний кооператив «Світанок Плюс», та має гараж №945. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не надає своїм членам інформацію про прийняті рішення правлінням та ним особисто, у зв`язку з чим позивач 04.02.2020 року звернувся рекомендованим листом щодо отримання інформації та документів, однак громадська організація не надає повної та достовірної інформації на його заяву. З огляду на викладене у позові, ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність (дії) Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» в частині ненадання повної та достовірної інформації на заяву від 04.02.2020 року та зобов`язати відповідача надати таку інформацію.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 20.03.2020 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому голова правління ГО «ГК «Світанок Плюс» вказав, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування вимог відзиву відповідач зазначив, що особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію». За напрямками діяльності кооперативи можуть бути, зокрема, гаражними. За змістом наведених у вказаному Законі норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №509/577/18, за змістом якої члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напрямку його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Хоча рішенням правління ГО «ГК «Світанок Плюс» від 18.01.2020 року ОСОБА_1 було виключено із членів цієї організації за несплату членських внесків, однак з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду та положення Господарського процесуального кодексу України даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Крім того, представник звернув увагу, що заяву позивача від 04.02.2020 року громадська організація станом на день звернення до суду, а саме 02.03.2020 року, не отримувала. Додатково представником відповідача було подано заяву про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн., на підтвердження чого надано акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 29.05.2020 року, договір про надання правової допомоги та ордер.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням змісту відзиву голови правління ГО «ГК «Світанок Плюс», приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільний процесуальний кодекс України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 Цивільного кодексу України.

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частини перша та друга статті 83 ЦК України).

За змістом статей 85 і 86 ЦК України, статей 6 і 19-1 Закону України "Про кооперацію" ГО «ГК «Світанок Плюс» належить до непідприємницьких товариств.

Із 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), але й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №478/2192/13-ц).

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема, права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.

Згідно з частиною першої статтею 94 Господарського кодексу України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України "Про кооперацію".

Кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України "Про кооперацію").

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України "Про кооперацію").

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними (аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 та від 1 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18). Факт належності кооперативу до непідприємницьких товариств і відсутності у нього прибутків не є підставою для визначення юрисдикції суду, як про це помилково зазначає позивач (див. також пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №904/2796/17 про відступ від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30 березня 2016 року у справі №915/175/15 (провадження №3-158гс16)).

Так, у своєму запиті від 04.02.2020 на ім`я ГО «ГК «Світанок Плюс» позивач просив надіслати йому інформацію та засвідчену печаткою й підписом голови копію протоколу від 03.02.2020 року, надіслати засвідчену копію списку членів правління та дату їх обрання, а також довідку про банківські реквізити рахунку ГО «ГК «Світанок Плюс» для сплати внесків членів організації. У свою чергу стаття 12 Закону України "Про кооперацію" до основних прав членів кооперативу відносить право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

З огляду на вказане, оскільки спір виник між учасником (учасником, який вибув) юридичної особи (членом ГО «ГК «Світанок Плюс») та цією особою і пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України. До зазначених висновків щодо застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 640/1029/18 від 18.12.2019.

За п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених вище підстав провадження у справі №295/2674/20 підлягає закриттю, оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На обґрунтування вимог стосовно стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат стороною відповідача надано ордер, договір про надання правової допомоги від 06.11.2019 року та акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги у судовій справі № 295/2674/20 від 29.05.2020 року, підписаний керівником громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» Грабовським ОСОБА_2 та адвокатом Струковою Л.В., згідно з яким винагорода (гонорар) адвоката становить 2 000,00 грн.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд звертає увагу, що представник відповідача не заявляв про те, що ним будуть подані у строки, передбачені частиною восьмої статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати. При цьому наявних у матеріалах справи та наданих відповідачем договору про надання правової допомоги та акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги недостатньо для прийняття рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви представника ГО «ГК «Світанок Плюс» про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а також з огляду на ухвалення судового рішення по справі, суд приходить до висновку про те, що заяву про стягнення судових витрат у розмірі 2 000,00 грн. від 01.06.2020 необхідно залишити без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Суд вважає, що вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція відповідає правовому висновку, зробленому Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом в ході розгляду справи не одержано доказів зловживання стороною позивача чи її представником процесуальними правами або неправильних дій ОСОБА_1 , внаслідок яких виник даний спір.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 19, 141, 142, 255, 259, 260, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі №295/2674/20 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання неправомірними бездіяльність (дії) в частині ненадання відповіді та інформації на заяву закрити.

Заяву голови правління ГО «ГК «Світанок Плюс» Гарбовського В.В. про стягнення судових витрат залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження ухвали продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складання повного тексту ухвали - 02.07.2020.

Суддя