Постанова

Іменем України

26 червня 2020 року

м. Київ

справа № 357/4086/16-ц

провадження № 61-17312св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 рокуу складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Сержанюка А. С., Лівінського С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування коштів.

Позов мотивований тим, що 10 грудня 2012 року ним було видано довіреність, строком на три роки - до 10 грудня 2015 року ОСОБА_2 , на керування транспортним засобом: автомобілем марки AUDI, Q7, який належав йому на праві власності та придбаний на власні кошти до реєстрації шлюбу.

14 червня 2011 року між ним та відповідачем укладений шлюбний договір.

18 червня 2011 року зареєстрований шлюб, який, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року розірвано та між сторонами припинено будь-які шлюбні відносини.

Враховуючи ті обставини, що він з ОСОБА_2 перестали спільно проживати, вести спільне господарство, у нього відпала необхідність в тому, щоб його колишня дружина користувалася його транспортним засобом, тому він 09 грудня 2015 року направив до відповідача лист в якому просив повернути автомобіль AUDI, Q7 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки довіреність на користування даним транспортним засобом припинялася, а наміру продовжити її він не бажав.

Після направлення вимоги про повернення транспортного засобу, йому в грудні 2015 року стало відомо, що відповідач реалізувала даний транспортний засіб своїй матері ОСОБА_3 , без його згоди, коштів від продажу даного транспортного засобу йому не передала.

Раніше він не мав можливості дізнатися про реалізацію транспортного засобу, оскільки номерний знак не змінений та користується ним сама відповідач.

Ринкова вартість автомобіля на сьогоднішній день складає від 25 700 $ доларів США до 27 400 $ доларів США, а середня вартість 25 000 $ доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідає 662, 500 грн. (25 000 х 26,5 = 662,500 грн.) відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15 березня 2016 року.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно не повертає йому кошти від реалізованого автомобіля. Відповідно довіреності, яка була надана ОСОБА_2 , право власності на автомобіль до неї не перейшло тому він вважає, що відповідач мала діяти в його інтересах, що стосується права користування ОСОБА_2 спірним автомобілем на строк дії довіреності, він не заперечував.

Крім того, відповідач не повідомила його про реалізацію автомобіля, що в цілому суперечить його інтересам, як власника.

В зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти отримані від продажу автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 500 000 грн.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки довіреністю від 10 грудня 2012 року позивач надав право відповідачу отримати кошти від укладеної угоди, отже відповідач діяла на підставі зазначеного правочину, а не безпідставно, крім того, даною довіреністю не визначено порядок та умови передачі коштів за реалізацію майна позивачу. Позивачем не доведена вартість спірного автомобіля та порушення зобов`язання відповідачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 315 380 грн вартості автомобіля AUDI Q7,реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 23 березня 2010 року та судовий збір в розмірі 6 622.98 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач повинна повернути позивачу грошові кошти в сумі 315 380,00 грн, оскільки згідно довідки-рахунку серії ААВ № 088714 від 19 квітня 2013 року, його вартість на час реалізації склала зазначену суму.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У квітні 2018 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, та залишити в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 08 червня 2017 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції самостійно встановив обставини, що автомобіль було продано за 315 380,00 грн, безпідставно не взяв до уваги докази досліджені судом першої інстанції, а саме розписку. Суд зобов`язав повернути кошти в сумі 315 380,00 грн, які вона не отримувала. Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги пояснення свідка - ОСОБА_3 - покупця автомобіля, яка пояснила, що позивач керував ТЗ навіть після розірвання шлюбу влітку 2015 року і знав про його переоформлення. Отже, суд апеляційної інстанції не застосував норми статті 626, частину першу статті 632 ЦК України разом з частиною третьою статті 244 ЦК України які регулюють спірні правовідносини. Згідно наданих прав за довіреністю вона мала право вчиняти виключно ті дії, які передбачені в довіреності, а отже мала право продавати за ціною та на умовах на власний розсуд та одержувати грошові кошти.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядається.

Аргументи учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від учасників справи не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 357/4086/16-ц надійшли до Верховного Суду та 16 квітня 2020 року передані судді-доповідачу.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 14 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюбний договір, з якого вбачається, що відповідно до п. 2.1.1 - будь-яке майно, яке було набуте кожною стороною до реєстрації шлюбу є особистою приватною власністю тієї сторони, кому воно належало до реєстрації шлюбу, незалежно від того чи збільшилось воно істотно у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другої сторони під час перебування в зареєстрованому шлюбі.

18 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року шлюб розірвано.

10 грудня 2012 року ОСОБА_1 підписав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 експлуатувати та розпоряджатись (продавати, за ціною та на умовах на власний розсуд уповноваженого, при умові сплати в установленому законом порядку, податку з доходів фізичних осіб, або державного мита) належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Білоцерківським РЕВ про УДАІ ГУ МВС України в Київські області 23 березня 2010 року, автомобілем марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_6 , НОМЕР_6 тип легковий універсал - В, зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 23 березня 2010 року. Для чого надав відповідачу право: представляти його інтереси в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції або будь - яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду; зняти автомобіль з обліку, отримати транзитні номери, визначити на власний розсуд місце стоянки автомобіля; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа в разі його втрати, розписуватись за нього, підписувати договори цивільно - правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, в тому числі договори позики, оренди. Застави, тощо, укладати угоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди іншими транспортними засобами під час керування вказаним ТЗ, одержувати належні йому за результатами згаданих угод грошові кошти та використовувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статтею 89 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15 зроблено висновок, що «продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт)».

У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 320/4274/16-ц (провадження № 61-25696св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 530, пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України та вказано, що «у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України».

Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача 315 380 грн. вартості автомобіля, що підтверджується довідкою - рахунком серії ААВ № 088714 від 19 квітня 2013 року, оскільки відповідачем дані відомості не спростовані належними доказами.

Так само відповідачем не надано доказів про те, що нею повернуті кошти за реалізований транспортний засіб ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно не враховані обставини, встановлені рішенням суду, необгрунтовані.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

За змістом рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу не дійсним, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, суд зазначив, що «вартість спірного майна позивач оспорює в судовому порядку по іншій справі про відшкодування коштів», тобто обставини щодо вартості спірного автомобіля судом не встановлені.

Інші доводи касаційної зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині прийнята без додержання норм процесуального та матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 315 380 грн залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат