Справа № 311/4786/19
Провадження № 2/311/679/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

представника позивача Денщик І .І.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання),

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання).

Збільшивши позовні вимоги, позивач вказав, що Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення є виробничим структурним підрозділом КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №118 від 18 травня 2010 року «Про визначення виконавця та виробника житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення», Таврійський ЕЦВ КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради є виконавцем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення.

Позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії, наданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25 квітня 2014 року.

Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими відповідно до рішення Запорізької обласної ради № 40 від 24.11.2011 «Про коригування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1238 від 07.07.2016, постанови НКРЕКП № 1574 від 28.12.2017, повідомлення в газеті «Запорізька правда» від 11.08.2016 № 31, постанови НКРЕКП № 2003 від 21.12.2018, постанова НКРЕКП № 1039 від 18.06.2019.

Відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , будинок приєднаний до централізованої мережі водопостачання. З відповідачем укладений договір № 7991 від 05 лютого 2018 року, про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення та відкритий особовий рахунок № 7991.

Позивач вказує, що у відповідача виникла заборгованість за надані послуги з водопостачання за період з 01 червня 2013 року до 31 травня 2020 року в розмірі 5 610 грн. 95 коп., які позивач просить стягнути зі ОСОБА_3 на свою користь, а також просить стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. (а.с. 3-4, 81-83).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги частково та пояснив, що він не погоджується зі здійсненими йому нарахуваннями за актом, складеним позивачем, 26 травня 2015 року, за яким йому нараховано за безоблікове споживання води 2 585 грн. 11 коп. Крім того, надав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 45,47).

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення є виробничим структурним підрозділом КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №118 від 18 травня 2010 року «Про визначення виконавця та виробника житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення», Таврійський ЕЦВ КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради є виконавцем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.6).

Позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії, виданою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25 квітня 2014 року (а.с.11).

Відповідно до ч.6 ст.21 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року, ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у ст..7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковим.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У відповідності з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються позивачем за тарифами, встановленими відповідно до рішення Запорізької обласної ради № 40 від 24.11.2011 «Про коригування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» ЗОР (а.с.7), постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1238 від 07.07.2016, постанови НКРЕКП № 1574 від 28.12.2017, повідомлення в газеті «Запорізька правда» від 11.08.2016 № 31, постанови НКРЕКП № 2003 від 21.12.2018, постанови НКРЕКП № 1039 від 18.06.2019 (а.с.8-10).

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23), вказаний будинок приєднаний до централізованої мережі водопостачання.

З відповідачем укладений договір № 7991 від 05 лютого 2018 року, про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення та відкритий особовий рахунок № 7991 (а.с.12-15).

Відповідно до п.30 договору, договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

З уточненого позивачем розрахунку заборгованості та з урахуванням письмових пояснень начальника відділу збуту позивача від 01 липня 2020 року про помилкове нарахування відповідачу ОСОБА_3 заборгованості за послуги водопостачання 49 грн. 28 коп. та водовідведення 53 грн. 92коп., встановлено, що за період з червня 2013 року до травня 2020 року включно заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з водопостачання становить 5 610 грн. 95 коп. (а.с. 84-85, 86).

До вказаного розрахунку позивачем включено й заборгованість, нараховану за актом, складеним позивачем 26 травня 2015 року, за яким ОСОБА_3 нараховано за безоблікове споживання води 2 585 грн. 11 коп. (а.с. 66). Вказаний акт, як і розрахунок заборгованості, доданий до нього, не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Інші складові заборгованості фактично не оспорювалися ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що несплатою відповідачем заборгованості за надані послуги з водопостачання права позивача порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивач 30 жовтня 2019 року звертався до Василівського районного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з водопостачання за період з 01 жовтня 2016 року до 31 серпня 2019 року, однак судом винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу (а.с. 16), що свідчить про те, що, звернувшись до суду із такою заявою, КП «Водоканал» перервало строк позовної давності, тому, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 01 листопада 2016 року до 31 жовтня 2019 року, яка складає 2 495 грн. 80 коп., а також за період з 01 листопада 2019 року до 31 травня 2020 року, яка складає 324 грн. 84 коп., а всього 2 820 грн. 64 коп.

Не заслуговують на увагу пояснення представника позивача про переривання строку позовної давності шляхом вчинення відповідачем дій, що свідчить про визнання ним свого боргу, виходячи з наступного.

Згідно розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем встановлено, що періодично, зокрема, з жовтня 2015 року до квітня 2016 року, з листопада 2016 року до квітня 2017 року, в жовтні 2017 року, з грудня 2017 року до березня 2018 року, відповідачу ОСОБА_3 нараховувалася субсидія, кошти від якої йшли на оплату послуг з водопостачання відповідачу.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови КМУ від 21 жовтня 1995 р. № 848 « Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Вказане свідчить, що отримання відповідачем ОСОБА_3 житлової субсидії та подальшого перерахування грошових коштів на рахунок позивача є законодавчо закріпленим правом позивача на отримання безповоротної адресної державної соціальної допомоги, а не вчиненням ним дії з визнання заборгованості за надані послуги, в розумінні положень статті 264 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що борг за надані послуги він не сплачував саме через невизнання ним спірної заборгованості, яка утворилася внаслідок нарахувань за актом, складеним позивачем, 26 травня 2015 року, за яким йому нараховано за безоблікове споживання води 2 585 грн. 11 коп. З матеріалів справи встановлено, що жодних сум з вересня 2015 року до лютого 2020 року відповідачем на погашення боргу не внесено.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним в задоволенні позову в іншій частині відмовити внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку:

- 5 610 грн. 95 коп. - розмір заявлених позовних вимог;

- 2 820 грн. 64 коп. - розмір задоволених позовних вимог;

- 2 820 грн. 64 коп./ 5 610 грн. 95 коп. х 100 = 50,27 % - відсоток задоволених позовних вимог;

2 102 грн. 00 коп. (сплачена сума судового збору) х 50,27 % = 1 056 грн. 67 коп. - розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 265-268, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання), задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок 129а, п/р НОМЕР_2 , заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у сумі 2 820 грн. 64 коп. та судові витрати в розмірі 1 056 грн. 67 коп., а всього 3 877 (три тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 31 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07 липня 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко