ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 638/8047/18

провадження № 22-ц/818/1724/20

03 липня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року в складі судді Шишкіна О.В.,

у с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі ДП «УкрНТЦ «Енергосталь») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 06 квітня 1978 року по 12 вересня 1979 року він працював нагрівальником металу 1У розряду в отискному цеху, а з 14 листопада 1984 року по 24 жовтня 1985 року підручним сталевара мартенівської печі У розряду мартенівського цеху Комунарського металургійного заводу, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» (далі ПАТ «Алчевський металургійний комбінат»). Загальний стаж роботи на цьому підприємстві склав 2 роки 4 місяці 18 днів.

З 01 травня 1995 року по 24 квітня 1999 року він працював на сталеплавильній дільниці Дослідного виробництва Українського науково-дослідного інституту металів (далі ДВ УНДІ), яке було структурним підрозділом Українського науково-дослідного інституту (далі УНДІМ), плавильником металу та сплавів 3 розряду з відрядною оплатою праці за тарифною ставкою М-3, з доплатою за шкідливі умови праці у розмірі 16% від основної тарифної ставки. Загальний стаж роботи на цьому підприємстві становить 3 роки 11 місяців 24 дні.

Вказані професії/посади включені до Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (далі - Список № 1).

Пільговий стаж його роботи становить 6 років 4 місяці 12 дні.

Вважаючи, що з урахуванням стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці він має право на пільгову пенсію по досягненню років, тобто з квітня 2017 року, він звернувся до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі Київське ОУПФУ м. Харкова) з заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 1, рішенням якого від 17 квітня 2017 року № 101 йому було відмовлено в призначення пенсії на пільгових умовах через відсутність стажу роботи відповідно до Списку № 1, який не був зарахований у зв`язку з непроведенням адміністрацією підприємства атестації робочого місця.

Оскільки відповідач порушив вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення, Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, вчасно не провів атестацію робочого місця, яка покладена на нього, з вини відповідача йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, і така пенсія йому буде призначена тільки по досягненню 60 років, тобто в лютому 2020 року, то вважає, що ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» зобов`язане відшкодувати йому заподіяну шкоду в розмірі, що відповідає сумі непризначеної йому пенсії, що становить 48 632,52 грн за період з квітня 2017 року по лютий 2020 року.

Зазначає, що бездіяльністю відповідача йому також завдано моральних страждань, оскільки від тривалий час працював у важких та шкідливих умовах, без належної оплати праці в 90-х роках. Він втратив нормальні життєві зв`язки, оскільки у нього немає можливості придбати для себе певні матеріальні блага, на які він міг розраховувати за умови отримання додаткового доходу у вигляді пенсії, змушений обмежити себе у витратах і надалі працювати до 60 років замість того, або приділяти додатковий час дружині та дітям, лікуванню.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» на його користь майнову шкоду в розмірі 48 632,52 грн, моральну шкоду в розмірі 130 000,00 грн та судовий збір в розмірі 1 786,32 грн.

13 серпня 2018 року ОСОБА_2 представник ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що позивач не має необхідного трудового стажу на сталеплавильній дільниці ДВ УНДІ, який, враховуючи попередній стаж роботи на Комунальному металургійному заводі, надавав би йому право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку. Зазначає, що в період з 1995 року по 1999 рік, на протязі якого позивач обіймав посаду плавильника металів та сплавів 3 розряду на сталеплавильній дільниці ДВ УНДІ, яке було структурним підрозділом УНДІМ, на виробництві у зв`язку з економічною кризою в промисловості відбулося значне зменшення обсягів науково-дослідних робіт, що вплинуло на реальну зайнятість працівників. В червні, листопаді 2995 року, в березні, грудні 1997 року, червні-грудні 1998 року та січні-квітні 1999 року позивачу не нараховувалась заробітна плата, а в інші місяці її розмір становив від 5,00 грн до 96,00 грн. У період з 0 січня 1990 року по 28 квітня 1995 року ОСОБА_1 працював на посаді молодшого наукового співробітника відділу безперервного лиття заготовок, після чого за його заявою був переведений на посаду плавильника металі сталеплавильної ділянки ДВ УНДІ, однак з травня 1995 року працював за сумісництвом. Крім того, вважає, що позов пред`явлено з пропуском строку позовної давності, оскільки про факт непроведення атестації робочого місця позивач дізнався з довідки ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» від 26 лютого 2008 року № 1-05,а // а з відповідним позовом звернувся в червні 2018 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 48 632,52 грн - на відшкодування матеріальної шкоди, 3 000,00 грн на відшкодування моральних страждань та 1 786,32 грн судового збору. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що діями відповідача, зокрема непроведенням атестації робочого місця позивача, яка покладена на відповідача, ОСОБА_1 з квітня 2017 року не призначено пенсію щомісячно, чим ОСОБА_1 було завдано збитків, які полягали в ненарахуванні йому щомісячного пенсійного забезпечення за період з квітня 2017 року до досягнення ним 60 років, тобто по лютий 2020 року включно.

22 січня 2019 року ОСОБА_2 представник ДП «УкрНТЦ «Енергосталь»

подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не мав необхідного трудового стажу за період роботи з травня 1995 року по жовтень 1999 рік, оскільки реальна зайнятість позивача на роботах зі шкідливими умовами праці на ДВ УНДІ становила менше 80% робочого часу, а саме: 49,7% (1000 кількість робочих днів по графіку роботи підприємства; 497 кількість фактично відпрацьованих днів). Неповна зайнятість на ДВ УНДІ в цей же період стосувалась й інших працівників, зайнятих на роботах зі шкідливими умовами праці, що свідчить про відсутність підстав для проведення атестації робочих місць за умовами праці, включаючи й робоче місце позивача «плавильник металів і сплавів». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не мотивував рішення в цій частині та не зазначив, якими доказами підтверджено розмір моральних страждань.

25 травня 2020 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що з 06 квітня 1978 року по 12 вересня 1979 року ОСОБА_1 працював нагрівальником металу 1У розряду в отискному цеху, а з 14 листопада 1984 року по 24 жовтня 1985 року підручним сталевара мартенівської печі У розряду мартенівського цеху Комунарського металургійного заводу, правонаступником якого є ПАТ «Алчевський металургійний комбінат». Загальний стаж роботи на цьому підприємстві роботи склав 2 роки 4 місяці 18 днів.

З 01 травня 1995 року по 24 квітня 1999 року ОСОБА_1 працював на сталеплавильній дільниці ДВ УНДІ, яке було структурним підрозділом УНДІМ, плавильником металу та сплавів 3 розряду з відрядною оплатою праці за тарифною ставкою М-3, з доплатою за шкідливі умови праці у розмірі 16% від основної тарифної ставки. Загальний стаж роботи на цьому підприємстві становить 3 роки 11 місяців 24 дні.

Вказані професії/посади включені до Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

13 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського ОУПФУ м. Харкова з заявою про призначення пільгової пенсії за віком.

Рішенням Київського ОУПФУ м. Харкова від 17 квітня 2017 року № 101 ОСОБА_1 відмовлено в призначення пенсії на пільгових умовах через відсутність стажу роботи відповідно до Списку № 1, оскільки відповідач не провів атестацію робочого місця.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання відповідальності за статтею 1166 ЦК України є необхідною наявність складу правопорушення, а саме: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина заподіювача шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (стаття 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Частиною другою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2).

Пунктами 2, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, передбачено, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пункту 20 указаного вище Порядку підтвердження стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає, зокрема, статтю 1166 ЦК України та статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та посилається на заподіяну відповідачем майнову шкоду, яка полягає у непроведенні атестації робочих місць позивача, що унеможливило отримання ним права на дострокове пенсійне забезпечення.

Зазначені обставини позивач ототожнював із завданням йому майнової шкоди, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь одноразово до досягнення ним пенсійного віку кошти у вигляді розрахованої органом Пенсійного фонду України пенсії, яка б виплачувалась йому у випадку підтвердження пільгового стажу (квітень 2017 року 706,52 грн, травень 2017 року червень 2018 року по 1 373,00 грн щомісячно, липень 2018 року листопад 2018 року по 1 435,00 грн щомісячно, грудень 2018 року січень 2020 року по 1 497,00 грн щомісячно,лютий 2020 року 998,00 грн ).

Із довідки ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» 10 серпня 2018 року № 1-05/41 вбачається, що ОСОБА_1 за період роботи з 01 травня 1995 року по 24 квітня 1999 року на умовах повного робочого часу мав наступну кількість відпрацьованих днів та днів відпусток без збереження заробітної плати:

- з 01 травня 1995 року по 31 грудня 1995 року: кількість робочих днів з графіку роботи підприємства - 168, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням днів щорічних відпусток та днів тимчасової непрацездатності) - 127, кількість відпусток без збереження заробітної плати з ініціативи робітника 41;

- з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року: кількість робочих днів з графіку роботи підприємства - 251, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням днів щорічних відпусток та днів тимчасової непрацездатності) - 183, кількість відпусток без збереження заробітної плати з ініціативи робітника 68;

- з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 року: кількість робочих днів з графіку роботи підприємства - 251, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням днів щорічних відпусток та днів тимчасової непрацездатності) - 95, кількість відпусток без збереження заробітної плати з ініціативи робітника 156;

- з 01 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року: кількість робочих днів з графіку роботи підприємства - 253, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням днів щорічних відпусток та днів тимчасової непрацездатності) - 36 кількість відпусток без збереження заробітної плати з ініціативи робітника 194, кількість робочих днів, не підтверджених наказами по підприємству та відомостями з нарахуванням заробітної плати - 23;

- з 01 січня 1999 року по 24 квітня 1999 року: кількість робочих днів з графіку роботи підприємства - 77, кількість відпрацьованих днів (з урахуванням днів щорічних відпусток та днів тимчасової непрацездатності) - 0, кількість відпусток без збереження заробітної плати з ініціативи робітника 38, кількість робочих днів, не підтверджених наказами по підприємству та відомостями з нарахуванням заробітної плати 39 (а. с. 59 т. 1).

Невизнання зайнятості ОСОБА_1 за період роботи з 1995 року по 1999 рік плавильником металів та сплавів 3 розряду на сталеплавильній дільниці ДВ УНДІ, яке було структурним підрозділом УНДІМ - на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких не становила повний робочий день, не є обов`язковою умовою для визнання за позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Враховуючи викладене, висновок суду про стягнення ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 шкоди в розмірі, що відповідає сумі його пенсії за зазначений ним період часу, є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають, правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються - за подачу апеляційної скарги - в розмірі 1 526,90 грн (а. с. 41 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 526,90 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» судовий збір в розмірі 1 526,90 грн (одна тисяча п`ятсот двадцять шість грн 90 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 липня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.Ю.Тичкова

В.Б.Яцина