Справа № 157/244/20
Провадження №2/157/153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган державної влади - орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 14 листопада 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 та визначити місце проживання її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею. В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано 14 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 122. Від шлюбу є син ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання останнім спиртними напоями, внаслідок чого нормальне проживання в сім`ї не можливе та суперечить її інтересам, які мають істотне значення. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає.

Ухвалою суду від 3 березня 2020 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації для подання висновку на виконання своїх повноважень.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує і наполягає на розірванні шлюбу, та просить справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, з якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина ОСОБА_3 з позивачкою, справу просить розглянути у його відсутності.

Представник органу опіки та піклування Щерблюк Т.М. подала заяву, із змісту якої вбачається, що орган опіки та піклування не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю та підтримує наданий висновок.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14 листопада 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 122 (а.с. 7).

Від шлюбу у них є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Грудківської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області 11 лютого 2015 року (а.с. 8).

Сторони проживають окремо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, про що подав особисто суду письмову заяву.

Таким чином, подружжя за взаємною згодою бажає розірвати шлюб, а тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу належить задовольнити.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. При цьому під забороною розлучення дитини з своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини належить розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією.

Як встановлено судом, сторони проживаю окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Неповнолітній син сторін - ОСОБА_3 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Як вбачається з висновку Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області № 582/01-26/2-20 від 29 квітня 2020 року, працівниками служби у справах дітей було здійснено вихід за місцем проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , та під час обстеження встановлено, що остання та її малолітній син проживають у найманому будинку, в якому просторо, чисто, тепло, малолітній ОСОБА_3 забезпечений достатньо одягом, взуттям, іграшками. Під час бесіди з ОСОБА_2 з`ясовано, що він не заперечує проти того, щоб син ОСОБА_3 проживав з матір`ю. Орган опіки та піклування вважає доцільним проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не заперечив щодо визначення місця проживання його сина ОСОБА_3 з матір`ю, про що подав особисто заяву, і враховуючи висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку, що проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини», що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Визнання місця проживання дитини сторін з матір`ю не позбавляє батька дитини права на спілкування та участь у її вихованні. Відповідач ОСОБА_2 у такому разі не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, може виявляти турботу про неї та брати участь у вихованні дитини, реалізувати свої права шляхом домовленості з позивачкою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за дві позовні вимоги: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, що становить 840 гривень 80 копійок, а інших 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 840 гривень 80 копійок, належить стягнути на користь позивачки з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 18, 19, 141, 142, 263-265, 352, 354, п. 3 Розділу 12 Прикінцеві положення ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 14 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 122, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, сплаченого нею при пред`явленні позову до суду згідно з квитанцією ПАТ «Укрпошта», номер платежу від 2 березня 2020 року, у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, та квитанцією ПАТ «Укрпошта», номер платежу від 19 лютого 2020 року, у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також строк апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Головуючий: О. В. Антонюк