Справа № 196/326/20
№ провадження 2/196/369/2020
02 липня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Царичанська селищна рада Дніпропетровської області, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Царичанська селищна рада Дніпропетровської області, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Царичанської селищної ради від 11 березня 2009 року №782/33-V йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу по АДРЕСА_1 .
В подальшому, рішенням виконавчого комітету Царичанської селищної ради №51 від 18.03.2009 року надано дозвіл на розробку проектно-технічної документації на будівництво вказаного об`єкту.
Рішенням Царичанської селищної ради від 19.09.2018 року №903-40/VІІ затверджено проект земелеустрою та надано йому у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0032 га з кдастровим номером :03:005:0015.

Відповідне речове право зареєстровано у Державному реєстрі 03.10.2018 року.

В період розробки проекту землеустрою та до отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0015, його батьком ОСОБА_2 , який помилково вважав наявними всі дозвільні документи для освоєння земельної ділянки, у 2009 році збудовано на ній гараж загальною площею 32,5 кв.м.

Вказана обставина встановлена актом обстеження земельної ділянки від 06.04.2018 року, який складено уповноваженою особою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

За вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

За результатами проведеного у 2019 році за його зверненням технічного обстеження будівельних конструкцій гаража АДРЕСА_2 , вони відповідають державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам пожежної безпеки та санітарному законодавству.

У 2018 році ним отримано технічний паспорт, виготовлений КП "Царичанське БТІ Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до ч.2 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Частинами 1, 5, 6 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

Враховуючи, що самовільно зведена його батьком будівля гаражу АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах земельної ділянки, переданої йому у приватну власність, не порушує права інших осіб, відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам пожежної безпеки та санітарному законодавству, існують законні підстави для визнання права лвасності на неї за ним.

В свою чергу він готовий відшкодувати витрати на будівництво гаражу, який розташований на належній йому земельній ділянці.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.16, 376 ЦК України, прохає визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж АДРЕСА_2 , загальною площею 32,5 кв.м, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:005:0015 та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

Рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11 березня 2009 року №782-33/V позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу по АДРЕСА_1 (а.с.17).

Рішенням виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області №51 від 18.03.2009 року позивачу надано дозвіл на розробку проектно-технічної документації на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 (а.с.18).

Рішенням Царичанської селищної ради від 19.09.2018 року №903-40/VІІ затверджено проект земелеустрою та надано позивачу у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0032 га з кдастровим номером :03:005:0015 (а.с.19), та відповідне речове право зареєстровано у Державному реєстрі 03.10.2018 року (а.с.20).

В період розробки проекту землеустрою та до отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0015, батьком позивача та відповідачем в даній справі ОСОБА_2 , який помилково вважав наявними всі дозвільні документи для освоєння земельної ділянки, у 2009 році збудовано на ній гараж загальною площею 32,5 кв.м.

Вказана обставина встановлена актом обстеження земельної ділянки від 06.04.2018 року, який складено уповноваженою особою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.27).

За вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.28).

За результатами проведеного у 2019 році за зверненням позивача технічного обстеження будівельних конструкцій гаража АДРЕСА_2 , вони відповідають державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам пожежної безпеки та санітарному законодавству (а.с.29-44).

У 2018 році позивачем отримано технічний паспорт, виготовлений КП "Царичанське БТІ Дніпропетровської обласної ради (а.с.21-26).

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Положенням ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК)та землекористувачі(стаття95ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

У пункті 12 зазначеної вище Постанови також передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, а також враховуючи, що самочинно збудований відповідачем гараж, як було встановлено судом, придатний для надійної та безпечної експлуатації, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Царичанська селищна рада Дніпропетровської області, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем селища Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на гараж АДРЕСА_3 , на земельній ділянці з кадастровим номером :03:005:0015.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ