Номер справи 623/1615/20
Номер провадження 2/623/582/2020
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю : секретаря Ноль С. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняв місті Ізюмі справу № 623/1615/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -

в с т а н о в и в :

13.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою. Вказує, що 08.09.2018 року він надав у борг відповідачу у справі ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1050 доларів США про що боржник написав власноручно розписку про отримання коштів та зобов`язання повернути їх у строк до 31 грудня 2018 року. Проте в строк до 31 рудня 2018 року грошові кошти так і не були повернуті. Станом на день укладення розписку від 08 вересня 2018 року про отримання у борг ОСОБА_2 від ОСОБА_1 - сума боргу у розмірі 1050 доларів США за офіційним курсом НБУ складала 29635,83 гривень. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його користь заборгованість у розмірі 29635,83 гривень та сплачений судовий збір 840,80 гривень.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надали. На адресу суду повернулися рекомендовані повідомлення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи,дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.09.2018 року відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одержано від позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 1050 доларів США готівкою, які останній зобов`язався повернути в строк до 31.12.2018 року. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи оригіналом розписки. (а.с.7)

Проте, станом на час розгляду справи відповідач свого обов`язку щодо повернення вказаної суми грошових коштів не виконав.

Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує із розписки, борг відповідачем мав бути повернутий в строк до 31 грудня 2018 року. Строк повернення коштів за договором позики минув, однак, відповідачем грошове зобов`язання в строк, передбачений розпискою, не виконано.

Згідно з частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов`язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку.

Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 29635,83 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 08.09.2018 року, які позивач і просить стягнути.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму основного богу згідно з розпискою від 08.09.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно квитанції № 0.0..1 від 06.05.2020 року на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі статей 526, 625, 1047, 1049 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 09.03.1998 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 суму заборгованості за борговою розпискою від 08.09.2018 року в розмірі 29635,83 гривень (двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень 83 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 09.03.1998 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до п.3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т.Д. Бєссонова