02.07.2020 227/1771/20

УХВАЛА
02 липня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Лвченка А.М.
секретаря судового засідання Черкасової О.В.
розглянувши заявлений відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -
07.05.2020 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 року цивільний позов передано судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвій В.В.
Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвої В.В. від 08.05.2020 року заявлено самовідвід.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 року справу передано судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиці О.В.
Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиці О.В. від 01.06.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування та вказану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого судового засідання.
До початку підготовчого судового засідання до суду надійшли заяви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні заявляють відвід судді Здоровиці О.В. та всім суддям Добропільського міськрайонного суду Донецької області посилаючись, що існують обставини, що викликають сумнів в їх неупередженості та об`єктивності. Вказуючи на зазначену підставу заявники зазначають, що вказані сумніви існують у зв`язку з тим, що в Добропільському міськрайонному суді Донецької області працює дружина позивача ОСОБА_4 .
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області (головуюча суддя Здоровиця О.В.) від 30.06.2020 року заяви відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиці Олени Володимирівни були задоволені. Справу було передано до канцелярії суду для повторного розподілу в порядку ст.33 ЦПК України.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 року, 02.07.2020 року справу передано судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченку А.М.
Вирішуючи заявлений судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченку А.М. відвід, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно із частиною 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.
Відповідно до частин 1, 2, 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи
Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України", як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.
Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).
Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді (Резолюція 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Як встановлено судом, позивачем є ОСОБА_1 , дружина якого працює в Добропільському міськрайонному суді Донецької області на посаді керівника апарату суду.
Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.
Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Левченко А.М., може виявити необ`єктивність чи упередженість при розгляді справи, у якій позивачем є особа, дружина якого є працівником апарату цього ж суду.
В той же час, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді Левченка А.М. з точки зору стороннього спостерігача, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, суд вважає, що заяви відповідачів про відвід судді підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 36 41, 259 261 ЦПК України, суд
Заяви відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченка Андрія Миколайовича задовольнити.
Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку ст.33 ЦПК України.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя А.М. Левченко