ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6001/20 Справа № 175/2328/19 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, в якому просив суд постановити рішення яким визначити йому, ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.206-212).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом №56 від 10 лютого 2006 року вчиненим Виконавчим комітетом Підгородненською міською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 05 квітня 2019 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 склав заповіт (а.с.30), за яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав ОСОБА_1 (позивачу по справі) та ОСОБА_2 (відповідачу по справі), в рівних частинах кожному. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-730.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці ІНФОРМАЦІЯ_4 років померла матір позивача ОСОБА_4 , що підтверджується актовим записом №01 від 08 січня 2019 року вчиненим Виконавчим комітетом Підгородненською міською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 08 січня 2019 року (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 склала заповіт (а.с.168), за яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_2 (відповідачу по справі). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2-939.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.136), внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №108/2019 (а.с.136-169).

Також, 23 квітня 2019 року з заявою про прийняття обов`язкової долі, до державного нотаріуса звернувся Старишко В.І. (а.с.153), просив видати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову долю в спадщині після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. 1241 ЦК України.

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.170), внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №156/2019 (а.с.170-191). Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у спадкоємця пропущено строк на прийняття спадщини, а також відсутні документи на спадкове майно: житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2019 року (а.с.190). З огляду на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх спадкових справ.

Позивач в обґрунтування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, посилався на те, що після смерті батька він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки мав спільну домовленість з сестрою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_4 , що після смерті батька усе належне йому спадкове майно приймає матір, оскільки вона проживала разом з батьком та фактично прийняла спадщину.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних на те причин.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Нотаріус не вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснив його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це в пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась на те, що про наявність заповіту дізнався лише 23 квітня 2019 року, після чого відразу вчинив всі можливі дії для прийняття спадщини.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач до 23 квітня 2019 року знав про наявність заповіту.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017року у справі №315/765/14-ц, зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ухваливши рішення про відмову в позові, суд першої інстанції не дослідив, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року скасувати.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт НОМЕР_4 ) додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвій Любові Віталіївні після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: