Справа № 495/3101/20
№ провадження 2-з/495/63/2020
Ухвала

26 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №495/3101/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Алькор Інвест», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним іпотечного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» у якому просить визнати недійсним договір іпотеки №9765, посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Щукіною Л.С.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року провадження по справі відкрито та визначено порядок розгляду справи - загальне позовне провадження.

24.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою у якій просить в якості забезпечення позову:

- заборонити органам та суб`єктам. Які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме:виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: садового будинку АДРЕСА_1 );

- заборонити до розгляду справи по суті ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та особам, що діють від їх імені, здійснювати будь-які дії, пов`язані з набуттям, зміною або припиненням речових прав, обтяженням таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна, а також оформленням, підготовкою чи видачею будь-яких правовстановлюючих документів на нерухоме майно: садовий будинок АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що на його думку, він не є стороною оскаржуваного ним Договору іпотеки №9765, що посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Щукіною Л.С., оскільки вказаний договір був укладений від його імені поза волею позивача третьою особою ОСОБА_2 на підставі недійсної довіреності, що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення від його імені оскаржуваного Договору іпотеки №9765.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки його вимоги у даній справі носять немайновий характер, то судове рішення, у разі задоволення такого позову не вимагатиме його примусового виконання, а тому у даному випадку не повинна судом досліджуватися така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має бути досліджена підстава, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначив, що застосування заходів забезпечення позову саме тим способом, який було обрано позивачем, по суті спрямоване на запобігання неправомірного втручання відповідачами у мирне володіння ОСОБА_1 належним йому майном.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, а також вивчивши додані до зави письмові докази, якими вона обґрунтовується, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також мі

Згідно вимог ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову - це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вже було зазначено вище, предметом розгляду даної цивільної справи є відповідність нормам закону договору іпотеки №9765, посвідченого 28.12.2007 року приватним нотаріусом Щукіною Л.С. та відповідність його нормам закону.

На обґрунтування своєї заяви та необхідності застосування заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що на його думку, він не є стороною оскаржуваного ним Договору іпотеки №9765, що посвідчений 28.12.2007 року приватним нотаріусом Щукіною Л.С., оскільки вказаний договір був укладений від його імені поза волею позивача третьою особою ОСОБА_2 на підставі недійсної довіреності, що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення від його імені оскаржуваного Договору іпотеки №9765 та застосування заходів забезпечення позову саме тим способом, який було обрано позивачем, по суті спрямоване на запобігання неправомірного втручання відповідачами у мирне володіння ОСОБА_1 належним йому майном.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що доводи на обґрунтування необхідності забезпечення позову, зазначені заявником в заяві, по суті є викладом обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги.

Тобто фактично заявник не обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову та не зазначає чому саме такий вид заборони слід застосувати у даному випадку, а лише констатує факт, що застосування заходів забезпечення позову саме тим способом, який було обрано позивачем, по суті спрямоване на запобігання неправомірного втручання відповідачами у мирне володіння ОСОБА_1 належним йому майном, що по суті є вирішенням все існуючого між сторонами спору.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Натомість позивач а лише формально зазначає, що якщо такі заходи вжиті не будуть, в майбутньому це може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , що є його суб`єктивною думкою з якою не погоджується суд.

Також слід зазначити, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

У поданій заяві позивача про забезпечення позову містяться лише посилання на імовірні труднощі, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 у разі задоволення позову, що не є достатньою та самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не піддягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 249, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №495/3101/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Алькор Інвест», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним іпотечного договору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя