Справа № 461/809/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/92/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

04 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ «ВіЕс Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору.

Оскаржуваною ухвалою позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції посилався на п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини своєї неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Однак, зазначений висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду не відповідає матеріалам справи, оскільки у таких відсутні докази належного повідомлення позивача про призначення справи до розгляду на 27.11.2019 року. Враховуючи, що судовий виклик не був вручений позивачу був повернутий до суду у зв`язку із закінченням терміну його зберігання поштою, а не з підстав відсутності позивача за вказаною адресою, то в районного суду не було правових підстав для висновку про належне повідомлення позивача про судовий розгляд відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та залишення позову без розгляду.

Також, зазначає, що згідно правового висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 03 травня 2018 року у справі №61-9831св18, судовий виклик повернутий до суду у зв`язку із закінченням терміну його зберігання поштою не є підставою для висновку, що сторона є належним чином повідомлена про час та дату судового засідання. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог ЦПК України.

Вважає, що, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що справа перебувала у провадженні суду з лютого 2016 року, а відтак залишення його позову без розгляду порушуватиме права позивача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд спору.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засіданні колегії суддів представник Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - Лаврів В.П. проти скарги заперечив, зазначив, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час у зв`язку з умисними діями позивача, спрямованими на затягування розгляду справи, оскільки в провадженні судів на даний час перебувають позови банку до позивача, як боржника за кредитним договором, про стягнення заборгованості за таким. Вважає неодноразову неявку до суду позивача без поважних причин зловживання ним своїми процесуальними правами. Просив у задоволенні скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

28.05.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 13286 з підстав встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19. Однак, зважаючи на строки розгляду справи, передбачені ст. 371 ЦПК України, та враховуючи що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито ще 14.01.2020 року, а усі доводи апелянтом викладено у апеляційній скарзі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З матеріалів справи встановлено, що із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 04 лютого 2016 року. (том 1 арк. спр. 1-5).

В судове засідання 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином. Судова повістка, направлена позивачу за адресою, яка вказана у позові - АДРЕСА_1 не була вручена адресату та повернулася до суду з відміткою «інші причини» (том 2 арк.спр. 71).

Про судове засідання, призначене 12 листопада 2019 року, крім позивача, також повідомлялися представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом надсилання повідомлення на їхні електронні адреси (том 2 арк.спр. 73).

В судове засідання 12 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 та його представники - адвокати Ганущин М.В. та ОСОБА_5 не з`явились. Причини неявки суду не повідомили.

11 листопада 2019 року на адресу суду скеровано клопотання адвоката Тунка Т.Д. про відкладення судового засідання по справі, призначеного на 12 листопада 2019 року. Із змісту клопотання убачається, що у зв`язку із неможливістю адвоката Ганущин М.В. продовжувати представництво ОСОБА_1 в суді, останній був змушений напередодні засідання укласти договір з адвокатом Тункою Т.Д. на підставі договору від 11 листопада 2019 року. Також зазначено, що для ознайомлення з матеріалами справи, формування позиції по ній та надання додаткових пояснень адвокату потрібен додатковий час. Відтак, просив суд відкласти розгляд справи.

12 листопада 2019 року судове засідання відкладено на 27 листопада 2019 року.

В судове засідання 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 повторно не з`явився. Судова повістка направлена позивачу за адресою, яка вказана у позові - АДРЕСА_1 . Із реєстру поштових відправлень та відстеження відправлення убачається, що відправлення ОСОБА_1 не вручене під час доставки з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки суду не повідомив.

Про судове засідання, призначене 27 листопада 2019 року також повідомлявся представник позивача ОСОБА_3 шляхом надсилання повідомлення на його електронну та поштову адресу, які вказані у клопотанні про відкладення (том 2 арк.прс. 75). Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку адвокат отримав 20.11.2019 року, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заяв від позивача про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з огляду на імперативний характер норми п. 3 ст. 257 ЦПК України.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що Цивільний процесуальний кодекс України встановлює право суду у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, залишити заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача.

Із врахуванням, обставин, встановлених у справі, зокрема таких, що в судові засідання призначені на 12 листопада 2019 року та 27 листопада 2019 року позивач та його представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону за адресами, зазначеними в позові, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали, при цьому, автор клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомитись з матеріалами адвокат Тунка Т.Д. за час наданої судом перерви так і не прибув до суду та не ознайомився із вказаними матеріалами, висновки суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є обґрунтованими.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано надав оцінку діям позивача щодо неодноразової неявки в призначені судові засідання та клопотанням представників позивача про відкладення розгляду справи, як зловживання процесуальними правами, з урахуванням вимог ст. 44 ЦПК України та з огляду на те, що цивільна справа в провадженні суду перебуває більше двох років (з 4 лютого 2016 року), розгляд справи практично не здійснювався у зв`язку із систематичними неявками позивача у судові засіданні та неодноразовим оскарженням третьою особою ОСОБА_2 ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про призначення справи до розгляду на 27.11.2019 року не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та, з огляду на положення Конвенції, цікавитися рухом справи є обов`язком сторони та не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними правами.

У рішенні «Nadtochiy v. Ukraine», № 7460/03, від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд першої інстанції вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення позивача про час, дату та місце розгляду справи, однак, позивач добросовісно не скористався своїми процесуальними правами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що залишення позову без розгляду порушуватиме права позивача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд спору апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на наявність у матеріалах справи доказів, що підтверджують недобросовісну поведінку учасників справи, спрямовану на затягування розгляду справи, крім цього, залишення позовної заяви не позбавляє позивача повторно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у відповідності до ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

До апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Тунки Т.Д. про застосування правової позиції ВС, в якому зазначено, що залишення позовної заяви без розгляду може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час та слухання справи повторно не з`явився в судове засідання, а не в підготовче, однак особою, яка подала клопотання, не взято до уваги, що зазначена правова позиція висловлена на підставі аналізу положень чинного цивільного процесуального законодавства, в той час, як провадження у справі відкрито та розгляд справи розпочато за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки такі ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що оскаржене рішення постановлено з додержанням вимог закону, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.