Провадження № 2/161/1158/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участі:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву № б/н від 29.03.2012 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 28000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки ОСОБА_1 були порушені зобов`язання умов кредитного договору, у нього станом на 21.05.2019 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 103407,43 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 35499,04 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 26764,74 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 34898,46 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4900,35 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 суму в розмірі 103407,43 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

12.05.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначив, що в анкеті-заяві, що нібито складена в 2012 році, відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: ціна договору, процентна ставка, номер кредитної картки та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг; та вказано, що він лише виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» в розмірі 300 грн. У позовній заяві, вказано, що за кредитним договором № б/н від 29.03.2012 року він отримав кредит в розмірі 28000 грн., тіло кредиту становить 35499,04 грн., а сума заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 26764,74 грн. В обгрунтування позову представник банку надала два розрахунки заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.03.2012 року, де крім вказаних вище сум в розмірі 35499,04 грн. та 26764,74 грн., додано також ще заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3367,60 грн. Вказані розрахунки, надані АТ КБ «Приватбанк» вважає в повній мірі необгрунтованими та надуманими, а розмір заборгованості надуманою. Про маніпулювання фактами та недобросовісність позивача свідчить і той факт, що в доповнення до позову надано копії особисто ним завірених паспортних документів, які завжди банк робить при оформленні клієнтом картки банку та кредиту, що датовані 18.02.2019, тоді як кредит оформлявся в 2012 році. Крім того, позивачем не надано доказів того, що банком були виконані умови кредитним договором № б/н від 29.03.2012 року , а також доказів того, що строки позовної давності не минули, і банк жодних фальсифікацій не проводив. В задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 150-151).

05.06.2020 року від представника АТ КБ «Приватбанк» на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено наступне. Так, із наданої позивачем до суду копії анкети-заяви від 29.03.2012 року, чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку "Універсальна", що засвідчив особистим підписом. Крім того, із наданої до суду виписки з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Разом з тим, питання щодо підписання відповідачем договору не відносяться до предмету заявленого позову (про стягнення заборгованості за договором), наявність тверджень відповідача про те що підпис виконаний не ним, а іншою особою, не мають правового значення по даній справі. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. 21.07.2017 року відповідач за допомогою кредитної картки скористався сервісом "Оплата частинами", який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, ОСОБА_1 належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. Зазначене призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на даний час не погашена. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 10.2018 року. Банк же звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 25.06.2019 року - до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Також звертає увагу на ту обставину, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі (а.с. 166-175).

01.07.2020 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає наступне. Так, у відповіді на відзив сторона позивача жодним чином не спростувала, той факт, що в анкеті-заяві, що нібито складена в 2012 році, відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: ціна договору, процентна ставка, номер кредитної картки та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено навіть Умовами та правилами надання банківських послуг; та вказано, що відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» в розмірі 300 грн. Крім того, неспростовано представником АТ КБ «Приватбанк» й того, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. При цьому, сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору, не дозволяють перевірити правильність такого розрахунку та розміру заборгованості. Разом з тим, він ставить під сумнів й підписання ним самої заяви. Враховуючи той факт, що позивач, як про це він сам вказав у своїй відповіді на відзив, надавав мені кредит та направляв його на погашення раніше виниклої заборгованості, бо нібито мав на це право, стає очевидним, що строк позовної давності минув, а заборгованість штучно нарощувалась в порушення чинного законодавства. Також вказує, що надані позивачем розрахунки є неналежним доказом у справі, оскільки складені виходячи з надуманої суми заборгованості. З врахуванням викладених обставин, в задоволенні позову про стягнення у розмірі 103407.43 грн. за кредитним договором № б/н від 29.03.2012 року просить суд відмовити (а.с. 224-226).

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 40).

Відповідач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у його відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 28000,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві.

Так, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Разом з тим, суд не приймає доводи відповідача про те, ще він не отримував кредитні кошти від АТ КБ «Приватбанк», оскільки такі, всупереч положення ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, грунтуються виключно на його припущення та жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Також, відповідач зазначав, що у нього є сумніви щодо проставлення в кредитному договору № б/н від 29.03.2012 року підпису саме ним.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ході розгляду даної справи ОСОБА_1 із клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звернувся.

Суд вважає, що на сьогодні судова почеркознавча експертиза є єдиним науково-дослідним методом точного встановлення належності підпису особі, яка оспорює його вчинення; доказова цінність висновку експерта є єдиним доказом з метою підтвердити або спростувати факт вчинення підпису конкретною особою.

Отже, всупереч вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, відповідачем, всупереч його твердженням, не було спростовано тієї обставини, що підписи, які містяться на Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 29.03.2012 року, були вчинені не ним і що вони є сфальсифікованими.

За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тому, питання щодо підписання відповідачем договору не відносяться до предмету заявленого позову (про стягнення заборгованості за договором), наявність тверджень відповідача про те що підпис виконаний не ним, а іншою особою, не мають правового значення по даній справі.

Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним.

Так, виписка по картрахунку, на переконання суду, є належним підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Крім того, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21.05.2019 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 103407,43 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 35499,04 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 26764,74 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 34898,46 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4900,35 грн. (а.с. 5-11).

Так, попри неодноразове твердження відповідача про те, що вищевказаний здійснений позивачем розрахунок заборгованості є неналежним, відповідач будь-якого іншого розрахунку не надав та клопотання про призначення судової економічної експертизи в ході розгляду справи не заявив.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 29.03.2020 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема штрафи.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що який саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).

Відтак суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про пеню та штрафи за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.03.2020 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 провадження №14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відтак враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту - 26764,74 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 34898,46 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4900,35 грн. відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 35499,04 грн.

Так, аналізуючи зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем АТ КБ «ПриватБанк» в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 35499,04 грн., є обґрунтованим та проведеним відповідно до умов кредитного договору.

Стосовно строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Необхідно звернути увагу суду, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме: 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14 та 18.06.2014 року в справі №6- 61цс14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.»

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 10.2018 року (а.с. 190).

Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 25.06.2019 року, тобто до спливу строку позовної давності.

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 659,47 грн., (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. (Розрахунок судового збору, який підлягає стягненню: (35499,04 грн. * 100 % / 103407,43 грн.) = 34,33 % * 1921 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, згідно Заяви № б/н від 29.03.2012 року в сумі 35499 (тридцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 04 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 35499,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 47 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06 липня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська