Провадження №2/193/173/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 липня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кащук Д .А.

секретаря судового засідання Ратушної В. В.

за участі сторін по справі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача 1 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача 1 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

В обгрунтування позовної заяви, позивач вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квітня ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи на проїжджій частині дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, умисно наніс ОСОБА_1 не менше чотирьох ударів невстановленим досудовим розслідуванням предметом, який за зовнішніми ознаками мав вигляд дерев`яної ручки від сокири, довжиною приблизно 80 см., в ділянку обличчя, а потім один удар ногою в область обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забитою раною, саднами, гематомами, крововиливами в кон`юнктиву ока, закритого перелому стінок правого верхньощелепного синусу з явищами гемосинусу, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоровя понад три тижні (21 день).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 16 годині 35 хвилин, перебуваючи на проїжджій частини дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , реалізував свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, умисно наніс лежачому на землі ОСОБА_1 один удар ногою в область правого стегна.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді гематоми правого стегна, яке виникло від дії тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не викликало короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області по кримінальній справі ЄУН193/925/16-к; провадження № 1-кп/193/1/19 від 21 травня 2019 року, який набрав законної сили і не оскаржувався, визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у вигляді 02 (двох) років позбавлення волі. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-УІІІ звільнено ОСОБА_3 , від призначеного судом покарання.

Визнано винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ядесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: в розмірі 850 (вісімсот п`ядесят) гривень. ОСОБА_5 , звільнено від призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Внаслідок спричинення ОСОБА_6 позивачу тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забитою раною, саднами, гематомами, крововиливами в кон`юнктиву ока, закритого перелому стінок правого верхньощелепного синусу з явищами гемосинусу та спричинення ОСОБА_5 позивачу тілесних ушкоджень у виглядігематоми правого стегна, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду. Спричинені тілесні ушкодження стали причиною моральних та фізичних страждань позивача. Він переніс хірургічну операцію, знаходився на стаціонарному лікуванні. Переживання посилились повною байдужістю до його фізичного, морального стану зі сторони відповідачів, не бажання відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

При визначенні величини моральної шкоди, позивач виходить зі ступеню вини відповідачів, обставин, при яких була заподіяна шкода, характеру і тривалості його переживань, моральних та фізичних страждань, судової тяганини, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану спокою та здоров`я.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мудраченко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Борисова Ю.В. в судовому засіданні позов не визнала, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце його проведення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) N 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року, зазначається що людина, яка вчинила злочин, має отримати справедливе покарання, а особи, в тому числі фізичні, які постраждали від цього злочину - справедливе відшкодування.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу. Однак, такі дії передбачають ініціативну та активну позицію самого потерпілого. Це повинно знаходити своє вираження у складенні відповідного позову з конкретними матеріальними вимогами.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В позовній заяві моральна шкода позивача ОСОБА_1 обґрунтована тим, що його моральні страждання, які викликані заподіянням йому тілесних ушкоджень з вини відповідачів, призвели до психологічної травми, фізичного болю, душевних страждань, приниження людської честі та гідності.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вчинення відповідачами 29 квітня 2015 року протиправних діянь щодо позивача, шляхом нанесення відповідачем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я понад три тижні, та відповідачем ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень,що не викликали короткочасного розладу здоров`я, призвело як до фізичних, так і до моральних страждань ОСОБА_1 .

Судом досліджений протокол №103 від 26.06.2019 року лікарсько-консультативної комісії, згідно якого ОСОБА_1 перебував на диспансерному обліку в сімейного лікаря Центру з діагнозом: ІХС: Стенокардія напруги, фк II. Дифузний кардіосклероз, СНII ст. А, ГХ II ст. ДЕП II ст. Арахноідальна кіста правої скроневої частки. Цукровий діабет II типу. Перебував на стаціонарному лікуванні у Софіївській ЦРЛ ДОР з 01.06.2017р. по 19.06.2017р. та з 13.06.2019р. по 24.06.2019р..

Судом досліджена довідка головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Софіївської районної ради Дніпропетровської області Бідулько Т.В. в якій вказано, що згідно медичних документів, до медичних закладів за медичною допомогою до 30.04.2015 року позивач не звертався. Після одержання травм почали турбувати головні болі, болі в області серця з приводу чого неодноразово звертався за медичною допомогою в лікувальні заклади району та області.

Суд бере до уваги, що неправомірними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я з вини відповідачів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Тому, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завеликим.

Судом встановлено, що дії відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 призвели до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагали від потерпілого додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки відносно нього було вчинене кримінальне правопорушення, з приводу якого він переніс душевні хвилювання, моральні та фізичні страждання, однак, позивачем не надано доказів на спричинення йому моральної шкоди на суму, зазначену у позові.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_4 про недоведеність позивачем заподіяної йому моральної шкоди не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що позивачу було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, та легкі тілесні ушкодження, через які він переніс значний фізичний біль та моральні страждання, що встановлено обвинувальним вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року .

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідачів, характер немайнових втрат (їх тривалість і можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

У зв`язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23,1166, 1167, 1177 ЦК України, ст. ст.76, 82, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, Постановою Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (уродженця с. Мар`ївка, Софіївського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , (який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (уродженця с. Вевирово Флорештського району, Республіки Молдова, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , (який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Вевирово Флорештського району, Республіки Молдова, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (уродженця с. Мар`ївка, Софіївського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК Українизазначений строк продовжується на строк дії карантину, введеногопостановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211(з наступними змінами і доповненнями).

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2020 року.

Суддя Д.А. Кащук