З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
01 липня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого у справі судді Желяскова О.О.,
за участю: секретаря судового засідання Гула О.Р.,
розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 17 лютого 2007 року між нею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції в м.Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №64.
Як зазначає позивач, що майже відразу після укладення шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ставав нестримним, запальним, нервовим, роздратованим, провокував скандали. Майже відразу після укладення шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося. Своєю поведінкою відповідач створив в домі нестерпну емоційну обстановку через, що позивач знаходиться у постійній емоційній напрузі. Зазначена обставина принижує жіночу гідність, приносить позивачу душевний біль та страждання. Відповідача зовсім не цікавить сімейне життя, питання сім`ї він не бажає вирішувати, матеріальної допомоги не надає, вирішення всіх побутових, життєвих, матеріальних проблем він перекладав на позивача.
З позовної заяви вбачається, що з квітня 2017 року сім`я фактично розпалась, вже більше двох років позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. Таким чином, шлюб існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона вважає збереження шлюбу недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним.
В прохальній частині позивач просить не тільки розірвати шлюб між нею та відповідачем, а й відновити їй дівоче прізвище « ОСОБА_3 ».
30 жовтня 2019 року головуючим суддею, який призначений відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Желясковим О.О. було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.20).
А також в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про право подати відзив на позовну заяву та пред`явити до суду зустрічний позов.
В подальшому, 20 лютого 2020 року після виконання завдань підготовчого судового засідання, які визначені в ст.189 ЦПК України головуючим суддею було закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.35-36).
У судове засідання, яке призначене на 01 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Однак, в матеріалах справи міститься заява позивачки, яка надійшла до суду 13 лютого 2020 року, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.31).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання, що призначене на 01 липня 2020 року не з`явився. При цьому, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, а саме на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення про його виклик до суду на 01 липня 2020 року (а.с.46).
Тому, у відповідності з ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Крім того, вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідач жодного разу до суду не з`явився хоча про дату, час та місце проведення був сповіщений належним чином (а.с.39,43,46).
В ухвалі про відкриття провадження у справі від 30 жовтня 2019 року було встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України.
В установлений строк в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачем не було подано відзив на позовну заяву до суду, тому відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи.
При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач, неодноразово був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
17 квітня 2020 року до суду надійшло від позивачки заява про долучення до матеріалів справи документів (а.с.49), які судом прийняті та долучені до матеріалів справи, про що судом без видалення в нарадчу кімнату постановлено відповідну ухвалу.
Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 29 березня 2007 року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (а.с.6).
Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Долинське, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.11).
Судом встановлено, що 17 лютого 2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №64 (а.с.8).
Як вбачається з позовної заяви, що позивачка просить суд після розірвання шлюбу відносити їй дівоче прізвище « ОСОБА_3 ».
В підтвердження того, що дівоче прізвище позивачки було « ОСОБА_3 » нею було надано до суду 17 квітня 2020 року заяву про долучення до матеріалів справи документів, які дійсно підтверджують, що її дівоче прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.49-53).
Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження позивачки, з якої також вбачається, що її дівоче прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.9).
За ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з пояснень позивача вказаних в позовній заяві, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.
Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивачка та відповідач тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
В зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачкою ОСОБА_1 в розмірі 768,40 грн., які пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню на її користь з відповідача ОСОБА_2 .
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283, 352, 354 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Долинське, відомості щодо паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податків відсутні, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 29 березня 2007 року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , який зареєстрований 17 лютого 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №64 розірвати.
Після розірвання шлюбу відновити позивачці ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Долинське, відомості щодо паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податків відсутні, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 29 березня 2007 року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , понесені нею судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок пов`язані зі сплатою нею судового збору при подачі позовної заяви.
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подачі апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;
Відповідач:ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с.Долинське, відомості щодо паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податків відсутні.

Суддя: Желясков О.О.

Рішення набуло законної сили «____»_______________20__року.