Справа № 423/2431/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 травня 2020 року

Попаснянський районний суд Луганської області

У складі:

Головуючої судді: Архипенко А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кузьменко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з дійсною заявою, у якій просила визнати втратившою право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 відповідачку по справі.

В поданій заяві позивачка зазначила, що являється власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаній квартирі зареєстрована відповідачка колишній власник вказаної квартири.

З 2006 року відповідачка не проживає за адресою своєї реєстрації у зв`язку з виїздом на інше місце проживання. В зазначеній квартирі не залишилося речей та документів відповідачки. Договору найму житлового приміщення позивач з відповідачкою не укладала. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідачка не бажає. За викладених обставин, позивачка не може розпоряджатися нерухомим майном за власним розсудом.

За таких підстав, позивачка звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідачки такою, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час, більше 3-х років не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, ніяких обов`язків по сплаті комунальних послуг не несе.

До початку судового засідання позивачка надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити поданий позов та справу роглядати без її участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", що підтверджується матеріалами справи (а.с.31).Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов відповідачка не подавала.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача, що регулюється цивільним законодавством, а також положеннями житлового законодавства.

Відповіднодо положень ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового Кодексу України - власник має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

На підставі ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

При цьому, згідно ст.405 ЦК України - член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі ст.72 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

До цього ж також, суд у відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України вважає необхідним застосувати при розгляді даної справи положення п.34 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи зазначені правові положення, суд зазначає, що діюче законодавство регулює правовідносини між особами щодо права користування та розпорядження власністю, а саме між власниками, членами їх сімей та колишніми власниками.

Між тим, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А так, враховуючи, що діюче законодавство не регулює правовідносини між власником житла та членами сім"ї колишнього власника житла - суд вважає необхідним розглядати даний позов, на підставі правових положень, що регулюють правовідносини між власником житла та попереднім власником, які викладені вище.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 15 березня 2006 року позивачка ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 - відповідачки по справі ( а.с.3).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів ( а.с.4) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2006 року.

Копією домової книги підтверджується факт реєстрації у вказаному будинку відповідачки ОСОБА_3 . З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області (а.с.5) від 27.06.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 1969 року народження, яка фактично не мешкає за вищезазначеною адресою з 2006 року.

Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що прав передбачених ст.78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у відповідача не виникає, так як позивачем доведено, що відповідачі тривалий час не виконують свої обов`язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутні у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачка ОСОБА_2 не мешкає в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, а саме понад шість місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК України повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки без поважних причин.

На підставі викладеного, ст. ст.71,72, 78, 150 ЖК України, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.ст.ст.10, 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 , 1969 року народження визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Попаснянского районного суду: А.В. Архипенко