Справа № 683/1521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Крупської В.В.

розглядаючи у підготовчому засіданні в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/1521/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та тлумачення заповіту,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та витлумачити текст заповіту, складеного ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Почтальйон М.І. Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 21.07.1994 року за № 2-1887.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 . При житті, ІНФОРМАЦІЯ_2 баба написала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 , належне їй жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зазначає, що їй не було відомо про існування заповіту, який було знайдено лише у лютому 2019 року, оскільки проживає з 1991 року в м. Перм Російської Федерації. Після смерті баби спадщину за законом прийняв її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є його діти, тобто відповідачі по справі. Тому протягом встановленого законом шестимісячного строку позивачка не подала заяви про прийняття спадщини за заповітом, згідно ст. 1269 ЦК України, через відсутність відомостей існування заповіту.

Окрім того позивачка зазначає, що при складанні заповіту в його змісті було допущено помилку, а саме: зазначено, що позивачці заповідається належний ОСОБА_4 житловий будинок, хоча померла була власником Ѕ частини будинку та відповідної частки господарських будівель та споруд. На підставі цього їй було відмовлено нотаріусом у оформленні спадкового майна.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Мартинюк В.М. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожний окремо, також подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 .

10 квітня 2012 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №252/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 написала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 , належне їй жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивачці не було відомо про існування заповіту, який було знайдено лише у лютому 2019 року, оскільки проживає з 1991 року в м. Перм Російської Федерації. Після смерті ОСОБА_4 спадщину за законом прийняв її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

30 січня 2012 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 67/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними ОСОБА_1 ; витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 55802626 від 10.04.2019 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 30.01.2001 року; заповітом від 21.07.1994 року; довідкою про спільне проживання та/або ведення спільного господарства від 28.03.2019 року; матеріалами спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; матеріалами спадкової справи № 67/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно яке залишилось, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . На час відкриття спадщини ОСОБА_1 не подала у встановлений законом строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, а тому вважається такою, що не прийняла її. В зв`язку з чим нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. їй було відмовлено в оформленні спадщини щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (лист відмова від 10.04.2019 року № 985/01-16).

Судом встановлено, що позивачка пропустила визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 через відсутність відомостей про існування заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом на майно після смерті ОСОБА_4 з поважних причин, тому їй слід визначити додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Щодо позовних вимог про тлумачення заповіту суд вважає наступе.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1 статті 1223 ЦК України).

За змістом статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

Крім того, встановлено, що право власності спадкодавця ОСОБА_4 на зазначений житловий будинок посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.06.1986 року, згідно якого померла ОСОБА_4 була спадкоємицею після смерті свого батька та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.02.1959 року, згідно якого померла ОСОБА_4 була спадкоємицею після смерті свого чоловіка на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; договором дарування від 14.11.1991 року, згідно якого Ѕ частина жилого будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 подарована ОСОБА_4 ; технічним паспортом зазначеного жилого будинку.

Вказаний заповіт ніким не оспорюється. А тому, суд приходить до висновку про те, що на користь позивачки, було заповідано померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме 1/2 частина жилого будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

А тому, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги про тлумачення заповіту ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Почтальйон М.І. Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 21.07.1994 року за № 2-1887, яке слід тлумачити як: « ОСОБА_4 на випадок своє смерті заповіла ОСОБА_1 , Ѕ частку належного їй житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ».

Оскільки позивачка не заявляла вимоги про стягнення судових витрат і не подавала відповідного розрахунку, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, яке відкрилось після смерті її баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зміст заповіту ОСОБА_4 від 21 липня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Почтальйон М.І. Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 21 липня 1994 року за № 2-1887, необхідно тлумачити як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно якого вона заповіла ОСОБА_1 Ѕ частку належного їй житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 номером двадцять шість Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: