Справа № 203/1476/20
Провадження № 4-с/0203/17/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю скаржника боржника у справі ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2 ,

представника боржників ОСОБА_3 ,

приватного виконавця Русецької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, пов`язаних з оцінкою нерухомого майна, визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні, де другий боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи - суб`єкт оціночної діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Проксима», -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх прав як боржника у виконавчому провадженні зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу у Дніпропетровській області Русецької О.О., пов`язані з оцінкою нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначеної за результатами звіту від 01 квітня 2020 року, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , про оцінку приміщення кафе, загальною площею 222,0 м2 та земельної ділянки, площею 2500 м2, за вказаною адресою; визнання недійсним та скасування звіту від 01 квітня 2020 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу у Дніпропетровській області Русецькою О.О. 06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59722884 з примусового виконання виконавчого листа №2-808/11 від 02 квітня 2013 року виданого Кіровським районними судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк», яке в подальшому відступило право вимоги за цим виконавчим листом ТОВ «ФК «Проксима», заборгованості за кредитним договором №00105/RD від 14 липня 2007 року в розмірі 281 645,23 грн. Також 06 серпня 2019 року постановою приватного виконавця накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 . В порядку проведення виконавчих дій, 13 серпня 2019 року за виходом за спірною адресою щодо опису і арешту майна, без надання доступу до майна, приватним виконавцем описано та накладено арешт на приміщення кафе, загальною площею 222,0 м2 та земельну ділянку, площею 2500 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та 26 березня 2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 з визначення ринкової вартості описаного майна, яке він оцінив у 892 400 грн. Зазначений звіт суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 скаржник отримала 13 квітня 2020 року не в повному обсязі та не погодилась з результатами оцінки, вважаючи її заниженою, при цьому подавши 14 квітня 2020 року через свого представника до приватного виконавця клопотання про призначення рецензування цього звіту, який виготовлений на основі візуального огляду об`єкта оцінки, без дослідження характеристик та властивостей будинку та земельної ділянки, є неякісним та основаним на припущеннях та без дотримання положень Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна, затвердженого Кабінетом міністрів України від 28 жовтня 2004 року, та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», однак приватним виконавцем дій з рецензування звіту у відповідності до ст.ст.4,5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не здійснено, також нею не підтверджено визначення та узгодження вартості цього майна між сторонами виконавчого провадження або відсутність такого, що не відповідає нормам діючого законодавства та порушує права боржника ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2020 року вказана справа передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року вказана скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні та витребувана у приватного виконавця Русецької О.О. належним чином завірена копія виконавчого провадження №59722884.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. 03 червня 2020 року подала свої заперечення на скаргу, в яких вимоги скарги не визнала повністю з тих підстав, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження №59722884 з примусового виконання виконавчого листа №2-808/11 відносно боржника ОСОБА_1 , виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 02 квітня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь філії ПАТ «Марфін банк» у м. Дніпропетровську заборгованості за кредитним договором №00105RD від 14 вересня 2007 року загальним розміром 506 758,68 грн. і судових витрат 1820,00 грн., а всього 508 578,68 грн., де вказано, що залишок нестягнутою заборгованості за виконавчим документом складає 281 645,23 грн., тому 06 серпня 2019 року у відповідності до ст. ст. 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та в результаті проведення виконавчих дій, направлених на виконання рішення суду, нею 13 серпня 2019 року було описано майно, належне ОСОБА_1 , яке склалось з приміщення кафе, загальною площею 222,0 м2 та земельної ділянки, площею 2500 м2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на яке також нею накладено арешт з метою його реалізації в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

При цьому зазначила, що посилання скаржника на те, що опис майна проводився без доступу до нерухомого майна, є хибним та неправдивими, оскільки приміщення кафе є вільним для відвідувачів та місцем загального користування, до якого був доступ приватного виконавця, представника стягувача, де також знаходилась і скаржник ОСОБА_1 , про що свідчать надані фотокартки з місця опису майна.

Також приватний виконавець Русецька О.О. зазначила, що, на відміну від попередньої редакції закону України «Про виконавче провадження», рецензування звіту про оцінку майна не передбачено та у скаржника було 10 днів з дня отримання повідомлення про оцінку майна для оскарження такої оцінки лише в судовому порядку.

Інші учасники ТОВ «ФК «Проксима», ФОП ОСОБА_4 , боржник ОСОБА_2 заяв по суті справи не подавали, про відкладення розгляду справи не клопотали.

Боржник ОСОБА_1 , її представник та представник іншого боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні з наведених у скарзі підстав. Представник боржників долучив письмові пояснення на заперечення приватного виконавця Русецької О.О., де зазначив про те, що предметом оцінки є кафе та земельна ділянка, однак оцінка майна не була проведена окремо на кожний об`єкт нерухомості, що значно зменшує сукупну вартість майна та підтверджується висновком про вартість майна виготовленим суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 13 червня 2017 року, який проведений в рамках виконавчого провадження №40009685 відкритого П`ятихатським РВДВС з примусового виконання виконавчого листа №2-808/11 від 02 квітня 2013 року виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, яким вартість кафе визначена в сумі 838 000 грн., вартість земельної ділянки в сумі 100 000 грн., сукупна яких значно вища, ніж встановлена вартість майна у спірному висновку оцінювача. Також зазначили, що надані приватним виконавцем фотокартки кафе не підтверджують дати фотографування та не доводять того, що саме при оцінці майна їх було здійснено. Крім того, у звіті зазначені формули розрахунку вартості майна, а самі розрахунки відсутні, не зазначене середньоарифметичне значення та його визначення оцінювачем майна. Разом з тим, представник скаржника посилається на те, що положеннями Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено процедуру рецензування звіту, у тому числі і замовником, яким є приватний виконавець Русецька О.О., тому, в порушення норм зазначеного Закону приватний виконавець не здійснила дій за клопотанням скаржника на спростування оцінки майна у звіті, який оспорюється.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала та просила відмовити, додавши також, що законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення рецензування звіту, як це було передбачено у попередній редакції цього Закону. При цьому зазначила, що оцінка майна проводилась у відповідності до норм діючого законодавства, опис майна проводився у приміщення кафе у присутності скаржника ОСОБА_1 , за участі її, як приватного виконавця, та у присутності представника банку, що видно з наданих фотокарток, здійснених на місці оцінки, спірний звіт оцінювача відповідає всім встановленим діючим законодавством України нормам, в її діях відсутні порушення, тому просила в задоволенні скарги відмовити.

ТОВ «ФК «Проксима» та суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили та про відкладення розгляду не клопотали.

Суд, вислухавши учасників розгляду, дослідивши наявні письмові докази в межах доводів скарги, дослідивши виконавче провадження в копії, приходить до наступного висновку.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2013 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00105/RD від 14 вересня 2007 року задоволені, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» в особі філії ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00105/RD від 14 вересня 2007 року в розмірі 506758,68 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн., а всього 508578,68 грн.

На виконання цього рішення судом 02 квітня 2013 року видані два виконавчі листи за №2-808/1 (провадження №2/0418/355/2012) на кожного з боржників окремо про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 508578,68 грн.(а.с.55,56).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59722884 з примусового виконання виконавчого листа №2-808/11 відносно боржника ОСОБА_1 (а.с.58,59), яка направлена на адресу боржника ОСОБА_1 06 серпня 2019 року за вих.№1341(а.с.60).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 06 серпня 2019 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми стягнення 560 005,55 грн. (а.с.64,65), яка направлена на адресу боржника ОСОБА_1 , ПАТ «МТБ Банк», Територіального сервісного центру 1242 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області, Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області 06 серпня 2019 року за вих.№1342(а.с.63).

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 13 серпня 2019 року про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , в процесі проведення виконавчих дій з визначення наявності належності боржникові майна, а саме приміщення кафе, загальною площею 222,0 кв.м., площа земельної ділянки 2500 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за для подальшого проведення виконавчих дій кафе та земельна ділянка описані та на зазначене нерухоме майно накладено заборону на відчуження. У постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарний боржник, відмовились від підпису(а.с.102-104).

Вирішуючи питання щодо правомірності дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Матеріали справи не містять доказів щодо погодження між стягувачем та боржником вартості майна, які були б надані приватному виконавцю, також про таке погодження не зазначив в судовому засіданні та не надав доказів цьому і представник скаржника, у зв`язку з чим суд вважає правомірним призначення приватним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

На виконання вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Русецькою О.О. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59722884, якою суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_4 (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №7014 від 11 липня 2002 року, Сертифікат №625/18 суб`єкта оціночної діяльності від 10 серпня 2018 року, дійсний до 10 серпня 2021 року) зобов`язано надати звіт з визначення вартості описаного та арештованого майна постановою від 13 серпня 2019 року №59722884.

У відповідності до Висновку до звіту про оцінку майна від 01 квітня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 зазначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки, тобто приміщення кафе, загальною площею 222,0 кв.м та земельної ділянки, площею 2500,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складає 892 400 грн.(а.с.144-151). При цьому ФОП ОСОБА_4 використаний порівняльний підхід у визначенні ринкової вартості нерухомого майна із застосуванням норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національний стандарт №1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав» та Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна».

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Як зазначив приватний виконавець та що підтверджено матеріалами справи, 06 квітня 2020 року нею направлено на адресу боржника повідомлення та копію Висновку до звіту від 01 квітня 2020 року. На підтвердження доводів в цій частині приватним виконавцем надано докази направлення на адресу боржника кореспонденції(а.с.151 зворот), яку отримано боржником ОСОБА_1 13 квітня 2020 року, про що зазначає представник скаржника у скарзі.

Перебіг строку на оскарження результатів оцінки в даному випадку розпочався 13 квітня 2020 року, оскільки саме цього дня скаржником отримано поштою копію висновку про оцінку майна, та скарга подана у межах строку, передбаченого ст. 447 ЦПК України, 16 квітня 2020 року відповідна скарга, яка ухвалою Кіровського районного суду від 17 квітня 2020 року повернута скаржникові без розгляду, була подана представником скаржника до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 27 квітня 2020 року повторно, з дотриманням положень ст. 183 ЦПК України, тому суд вважає поважними причини пропуску строку та наявність підстав для його поновлення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

При цьому, оскарження дій приватного виконавця з визначення вартості майна безпосередньо до суду може мати місце у випадку порушення саме приватним виконавцем процедури визначення вартості майна. В разі незгоди сторони виконавчого провадження саме із результатами оцінки, застосуванню підлягають також положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оскаржуючи результати оцінки належного ОСОБА_1 майна, представник останньої зазначає, що суб`єктом оцінки порушено вимоги стандартів в частині порядку проведення оцінки майна, оскільки фактично ознайомлення з об`єктом оцінки не відбулось, огляд майна не проводився, що позбавляє суб`єкта оцінки скласти достовірний, повний та неупереджений звіт про оцінку майна. Також заявник зазначає, що оцінювачем при проведенні оцінки обрано порівняльний метод оцінки, суть якого полягає в тому, що оцінювач обирає аналогічні об`єкти для порівняння та зрівнює ринкові ціни, однак при проведенні оцінки оцінювачем обрано три функціональні аналоги (без зазначення їх місця знаходження, технічних характеристик, стану, тоді як об`єкти дослідження оцінювались за допомогою технічної документації, як про це зазначено у звіті(а.с.145-148).

Таким чином, вимоги скарги фактично зводяться до порушення порядку проведення оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, який у своїй діяльності є незалежним від приватного виконавця, а приватний виконавець не є особою, відповідальною за результати оцінки майна.

Частиною першою статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону №2658-ІІІ однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (стаття 13 Закону №2658-ІІІ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

14 квітня 2020 року, на наступний за отриманням копії звіту день, скаржником ОСОБА_1 подано клопотання приватному виконавцю Русецькій О.О. щодо призначення рецензування звіту про оцінку майна від 01 квітня 2020 року(а.с.9), однак доводи представника скаржника щодо обов`язку приватного виконавця призначати рецензування звіту про оцінку є хибними та не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на день звернення з цим клопотанням діючим Законом України «Про виконавче провадження» рецензування звітів про оцінку для виконавців не передбачено.

Натомість, у відповідності до ч.6 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено звернення платників за їх замовленням до суб`єкту оціночної діяльності на предмет рецензування звітів про оцінку на платній основі, чим скаржник не скористався.

Також доводи представника скаржника в судовому засіданні щодо порівняння проведення та складання звіту про оцінку майна від 13 червня 2017 року виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 в іншому виконавчому провадження, яке відкрито за тим же виконавчим листом до того боржника ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги, оскільки строк дії звіту про оцінку майна встановлений 6 місяців, тобто дія зазначеного звіту закінчилась 13 серпня 2017 року та не може бути доказом в даному судовому засіданні, з огляду на постійну мінливість ринку нерухомості, що формує ціни з урахуванням багатьох факторів, у тому числі попиту і пропозицій у певний період.

Таким чином, оскільки за розгляду скарги не встановлено порушень приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прав і інтересів боржника ОСОБА_1 , а процесуальні рішення та дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то підстави для задоволення скарги відсутні.

За встановлених обставин в задоволенні скарги належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447, 449, 451, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні її скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, пов`язаних з оцінкою нерухомого майна, визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні, де другий боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи - суб`єкт оціночної діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Проксима», відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 19.06.2020.

Суддя О.В. Колесніченко