02.07.2020 Справа № 756/2616/19
унікальний № 756/2616/19
провадження № 2/756/955/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О. М.,

при секретарі Пляса Б.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та 3% річних,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та 3% річних, посилаючись на те, що 15.02.2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього у позику до 01 квітня 2017 року 60000 дол. США, про що написав відповідну розписку. У встановлений договором строк відповідач суму позики не повернув.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 25 жовтня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США - заборгованість за договором позики;- 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п`ять) доларів США 89 центів - три відсотки річних за порушення грошового зобов`язання; 9 535 (дев`ять тисяч тридцять п`ять) гривень 26 копійок - судового збору.

Постановою Київської апеляційного суду від 29 січня 2019року, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2018року залишено без змін.

Однак відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув.

Просив стягнути з відповідача: проценти за користування позикою у розмірі 18704,38 доларів США; 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 2031,78 доларів США та судові витрати.

У судовому засіданні позивач позов підтримав. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи тим, що даний предмет спору вже був розглянутий судом та постановлено рішення, яким в цій частині позовні вимоги задоволені частково. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 25 жовтня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США - заборгованість за договором позики;- 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п`ять) доларів США 89 центів - три відсотки річних за порушення грошового зобов`язання; 9 535 (дев`ять тисяч тридцять п`ять) гривень 26 копійок - судового збору.

Окрім того рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 25 жовтня 2018 року, встановлено, що 15.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США строком до 01.04.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Згідно змісту розписки від 15.02.2017 року про ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_1 позику у розмірі 60 000 доларів США. Умови щодо розміру процентів та способу їх стягнення за користування позикою в розписці не зазначено,тобто сторонами не було чітко визначено та погоджено в розписці певного розміру процентів.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернені, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом вбачається, що сума заборгованість відповідача перед позивачем за сплатою 3% річних від прострочення суми боргу розраховано за період з 02.07.2017 по 18.08.2017року, за який вже було стягнуто суму коштів відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/11258/17.

Окрім того позивачем не надано будь- якого підтвердження чи перебуває виконавчий лист на примусовому виконанні, доказів повного або часткового виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Керуючись ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 599, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та 3% річних- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко