Справа № 426/5739/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

08 липня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Біловодська селищна рада Біловодського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області,-

Встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та просить суд, встановити факт належності йому ОСОБА_1 правовстановлюючого документа Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 697280, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на паво постійного користування землею, договорів оренди землі № 206844/2.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 22 червня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього, але позивачем до позовної заяви надано не завірені копії документів, що також унеможливлює розгляд справи по суті.

Відповідно до п.27 Національного стандарту України уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55 відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду, до своєї заяви надав її копію та копії документів, які не завірені належним чином, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 11, ч. 13 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали, залишивши заяву без руху.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 175, 177, 187, 315, 318, 294, 258-261 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Біловодська селищна рада Біловодського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області залишити без руху.

Надати заявнику строк для виправлення недоліків, зазначених в ухвалі, на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

В разі невиконання ухвали суду заява буде залишена без розгляду.

Про прийняте рішення повідомити заявника, надіславши йому копію ухвали для відома і виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.С. Река