Справа № 646/6270/19
№ провадження 2/646/680/2020
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Шелест І.М., за участю секретаря - Коммунарової А.О., розглянувши цивільну справу у спрощеному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь позивача суму боргу в розмірі 702 630, 81 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 7 026 ,32 грн. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що 14 березня 2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено усний договір позики, який, в подальшому, 19.04.2018 року було оформлено розпискою, яка була написана власноруч ОСОБА_2 та видана ОСОБА_1 . Відповідно до даних розписки, ОСОБА_2 14.03.2016 року отримав позику строком до 01.08.2018 року в розмірі 376 620,00 грн. під 24 % річних. Станом на 19.04.2018 року, ОСОБА_2 підтвердив наявність боргу у розмірі 440 000,00 грн. та свої зобов`язання щодо повернення суми займу та процентів за користування грошовими коштами в строк до 01.08.2018 року. Станом на момент звернення до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконані. Тому позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді від 17.09.2019 було залишено даний позов без руху.

20.09.2019 на виконання ухвали суду про залишення позову без руху було надано квитанцію про сплату судового збору.

26.09.2019 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Крім того, 26.09.2019 ухвалою суду від було накладено арешт на 24/200 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали з додатками за місцем реєстрації, відзив на позов не надав. До того ж, представник відповідача - адвокат А.О. Лисенко 13.03.2020 був ознайомлений з матеріалами справи № 646/6270/19.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який оформлено розпискою, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 376 620, 00 гривень, які відповідач прийняв та зобов`язався повернути в строк до 01.08.2018 у сумі 440 000, 00 грн з виплатою 2% за користування грошима в місяць, про що написав відповідну розписку.

Відповідно до розрахунку позивача, станом на момент звернення до суду сума зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає: 440 000, 00 грн. - боргу станом на 19.04.2018 року; 97 921,00 грн. - процентів за користування грошима із розрахунку 2% в місяць за 13 місяців, що сплили після написання розписки; 164 709,81 грн. - інфляційних втрат за період квітень 2016 року - вересень 2019 року. Загальна сума, на думку позивача, що підлягає стягненню за розрахунком ОСОБА_1 складає 702 630,81 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження укладення договору позики між сторонами позивач надав розписку, яка відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики. Протилежне має довести відповідач.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд проходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконав прийняті на себе зобов`язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму, яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики. У зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 376 620, 00 гривень.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до договору позики від 19.04.2018 між позивачем, ОСОБА_1 з одного боку та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики б/н на підставі якого відповідач отримав у борг суму 376 620 грн, а також за договором було встановлено 2 % в місяць (24% річних) - проценти за користування грошима. Строк виплати боргу сторонами було встановлено до 01.08.2018 року. Сторони домовилися про суму боргу, яку ОСОБА_2 зобов`язався повернути у розмірі 440 000, 00 грн.

Тобто, сторони погодилися, що проценти за користування грошовими коштами за період з 14.03.2016 (дня усної домовленості) по 19.04.2018 (день оформлення розписки) складають 63 380, 00 грн (440 000 - 376 620).

Таким чином, суд вважає правильним задовольнити позов в частині стягнення боргу в розмірі 440 000, 00 грн, яку зафіксовано сторона розпискою від 19.04.2018.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) також зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 2 % річних (передбачені у договорі позики) за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 2 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 2, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Таким чином, суд вважає, що інфляційні втрати та 2% річних необхідно обраховувати не з дати укладення договору позики як просить позивач, а з дати, наступної за днем, що передбачений у договорі для його виконання.

Враховуючи, що позивач просив стягнути 2% річних за 13 місяців, що сплили після написання розписки та інфляційні втрати, обраховані з квітня 2016 по вересень 2019 року, а також те, що строком виконання договору позики від 19 квітня 2018 року є 01 серпня 2018 року, суд приходить до висновку, що розмір 2% річних, який підлягає стягненню на користь позивача за цим договором, становить: 440000х404х2/100/365= 9 740, 27 грн., де:

440000,00 це розмір заборгованості за договором позики;

404 кількість днів прострочення, починаючи з 02 серпня 2018 року по 10 вересня 2019 року включно.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси за відповідні періоди перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених в різні періоди часу, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду і результати сумуються. Під час застосування індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому на місяць. Тому, умовно слід рахувати, що сума, яку внесли за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня (рекомендація про порядок застосування індексів інфляції при розгляді справи викладена в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97).

Оскільки загальний розмір боргу у сумі 440 000, 00 грн. належало віддати 01 серпня 2018 року, то індекс інфляції потрібно розраховувати починаючи з серпня 2018 року.

Індекс інфляції за серпень 2018 року становив 100,0 %, вересень 2018 року - 101,9 %, жовтень 2018 року - 101,7 %, листопад 2018 року - 101, 40 %, грудень 2018 року - 100,8 %, січень 2019 року -101,0 %, лютий 2019 року - 100,50 %, березень 2019 року - 100,9 %, квітень 2019 року - 101,0 %, травень 2019 року - 100,7 %, червень 2019 року - 99,5 %, липень 2019 року - 99, 4 %, серпень 2019 року - 99,7 %.

Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми боргу в розмірі 440000,00 грн. за період з 02 серпня 2018 року по 10 вересня 2019 року складають 38 718, 68 грн. (за 404 дні).

Тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у сумі 440 000, 00 грн, а також у відповідності до положень договору 2% річних за період з 02 серпня 2018 року по 10 вересня 2019 року (за 404 днів прострочення) в сумі 9 740, 27 гривень, а також 38 718, 68 грн втрат від інфляції, що в загальній сумі складає 488 458, 95 грн.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведених норм з відповідача на користь позивача належить стягнути 4 884 грн. 58 коп. судового збору, які розраховано пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 19.04.2018 у сумі 488 458 (чотириста вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень) 00 коп., яка складається з: суми боргу за договором позики у сумі 440 000, 00 грн, 2% річних за період з 02 серпня 2018 року по 10 вересня 2019 року (за 404 днів прострочення) в сумі 9 740, 27 гривень, а також 38 718, 68 грн - втрати від інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 4 884, 58 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривень) 58 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (ідн. НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Люботинським МВ УМВС України в Харківській області ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлений 02.07.2020.

Суддя І.М. Шелест