У Х В А Л А

02 липня 2020 року

м. Київ

справа № 201/16327/16-ц

провадження № 61-43384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокоф`єва Ольга Юріївна, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2017 року у складі судді Антонюка О. А. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Демченко Е. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокоф`євої О. Ю., Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання правочинів та заяви про прийняття спадщини недійсними, застосування реституційних наслідків.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 22 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано недієздатною через психічний стан і призначено опікуном її брата ОСОБА_2 .

До цього, ОСОБА_3 посвідчила у нотаріуса і видала ряд довіреностей, на підставі яких від її імені до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підписано та подано позовну заяву про визнання заповіту недійсним та визнання за останньою права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , здійснюється представництво інтересів у судах та інших органах, подано заяву про прийняття спадщини, до складу якої входить вказана квартира.

Вважає, що довіреності та заяви ОСОБА_3 оформлені з порушенням закону, оскільки остання не розуміє і не розуміла значення своїх дій та не могла ними належним чином керувати, а її опікун ОСОБА_2 діє не на корись останньої та що вказані довіреності та заява не відповідають внутрішній волі ОСОБА_3 , тому вони повинні бути визнані недійсними.

Виходячи з викладеного та посилаючись на те, що вона також претендує на вказану квартиру, позивач просила визнати довіреності та заяви недійсними та застосувати реституційні наслідки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами факту порушення її прав відповідачами внаслідок укладання оспорюваних правочинів.

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України.

Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокоф`євої Ольги Юріївни, Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання правочинів та заяви про прийняття спадщини недійсними, застосування реституційних наслідків призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук