Справа № 461/5123/20
Провадження № 2/461/1206/20
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

02.07.2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договорами депозиту на загальну суму 101 921,11 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

При зверненні до Галицького районного суду м. Львова з даним позовом, позивач покликається на положення ч.5 ст.28 ЦПК України, згідно яких позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Вказує, що даний позов подано за місцем заподіяння шкоди, оскільки обслуговування грошових коштів, внесених ним готівкою відбулось у касі Обласної філії Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» у м. Львові на пр. Свободи, 47.

Матеріальна, або майнова шкода - майнові та/чи грошові збитки, спричинені юридичній або фізичній особі. Моральна (немайнова) шкода - страждання, заподіяні фізичній особі внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, ін. негативні наслідки морального характеру.

Шкода це пряма дійсна шкода (реальна матеріальна шкода) або матеріальна шкода як сукупність реальної шкоди та упущеної вигоди чи шкода як сукупність матеріальної та моральної шкоди; порушення прав, свобод, законних інтересів суб`єктів права, а також створення ситуації, коли їх неможливо здійснити.

Зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

Водночас, яку саме шкоду завдано позивачу відповідачем останній не вказує, а позовна заява вимоги про її відшкодування не містить, оскільки містить вимогу про стягнення пені.

Таким чином, позовна заява стосується лише стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, за договорами, що позивач і зазначає у позовній заяві.

Таким чином, у даній справі відсутні підстави для застосування положень, які регулюють правила підсудності за місцем заподіяння шкоди.

Водночас, з матеріалів справи видно, що умовами договорів №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року та №1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року, укладених між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, встановлено, що суперечки за цим договором вирішуються за місцезнаходженням Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» - Приморському районному суді м. Одеси.

Як видно з матеріалів справи, відповідач Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 104, що відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

За даних обставин, справа не підсудна Галицькому районному суді м. Львова.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведені положення цивільного процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, приходжу до переконання, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, оскільки відсутні підстави для застосування положень, які регулюють правила підсудності за місцем заподіяння шкоди. У той же час,укладені з позивачем договори прямо передбачають місце вирішення спорів між сторонами у Приморському районному суді м. Одеси, а тому позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені слід передати на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст.27, 31 ЦПК України,

постановив:

позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання передати на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до розділу XII пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 02 липня 2020 року.

Суддя Стрельбицький В.В.