_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-6299/11
Провадження № 6/947/350/20
УХВАЛА
26.06.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
при секретарі - Грабовій Т.П.,
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Представник заявника просить здійснити розгляд заяви без їх участі.
Згідно положень ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи у судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного.
13.03.2012р. були видані виконавчі листи по справі та було відкрито виконавче провадження.
16.06.2017р. постановою Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист № 2-6299/11, виданий 13.03.2012р. Київським районним судом м. Одеси, повернуто стягувачу.
Заявник в своїй заяві зазначив, що виконавчий лист втрачений.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.05.2020р. замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчим документом, виданим Київським районним судом м. Одеси у справі № 2-6299/11 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заявник ТОВ «Консалт Солюшенс» в своїй заяві про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання зазначив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на час звернення до суду з цією заявою не здійснювались виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 , всі провадження щодо цього боржника є завершеними.
Також у заяві зазначено, що за змістом пункту 1 Акту приймання-передачі оригіналів документів від 26.02.2020р. серед числа оригіналів кредитної справи №081/14/КА/2007-980 ОСОБА_1 та документів претензійно-позовної роботи не було передано оригінали виконавчих листів № 2-6299/11, виданих 13.03.2012р. Київським районним судом м. Одеси, щодо боржника ОСОБА_1 , у зв`язку з чим з ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до суду з зазначеною заявою.
Так, перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Проте, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист, дублікат якого він просить видати, було втрачено, оскільки зазначені в заяві факти не надають можливості встановити на якому саме етапі виконання виконавчого листа він був втрачений.
Крім того, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, було постановлено державним виконавцем ще 16.06.2017р., проте ні Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» з червня 2017 року по 26.02.2020 року, ні ТОВ «Консалт Солюшенс» до травня 2020р. до державної виконавчої служби за місцем реєстрації/або проживання боржника з заявою про хід виконавчого провадження не зверталися що, на думку суду, свідчить про те, що стягувачі не були зацікавлені у виконанні рішення суду та стягненні з боржника кредитної заборгованості, а звернення до суду є наслідком неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.
У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як передбачено ч.1 ст.6 та ст.13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції, є рівність сторін.
Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Положення ч.1 ст.6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.
Отже, той факт, що заявником в порушення вищенаведених норм ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про втрату виконавчих документів та поважність причин пропуску строку для пред`явлення їх до виконання, свідчить про його процесуальну недбалість.
Прийняття судом тверджень ТОВ «Консалт Солюшенс», як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, фактично порушить право відповідача на правову визначеність (передбачуваність), що випливає із застосованого у ст.6 Конвенції словосполучення «встановлений законом» згідно рішення Європейський суд з прав людини, а також право на дотримання судом принципу рівності і змагальності сторін, оскільки в наведеній ситуації судом необґрунтовано буде віддано перевагу інтересам заявника як перед законом, так і перед судом.
Верховний Суд розглядаючи касаційну скаргу на ухвали судів першої та апеляційної інстанції, постановлені за результатами розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у своїй постанові від 15 листопада 2018 року по справі №474/783/17 зазначив, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання та звернув увагу на положення ст.12 ЦПК України, згідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду вказаної справи Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржених ухвал про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Таким чином, з матеріалів заяви неможливо встановити, чи знаходиться на виконанні у будь-якому відділі виконавчої служби виконавчий лист № 2-6299/11 про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази повернення виконавчого листа на адресу стягувача, докази втрати виконавчого листа, а заявником до матеріалів заяви не було надано жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Доказами втрати поштового відправлення може бути будь-який письмовий документ (акт, лист, повідомлення, тощо), одержаний за результатами звернення заявника чи його представника до поштового відділення з метою проведення перевірки у порядку, встановленому Інструкцією про порядок проведення на підприємствах поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах перевірок за фактами втрат поштових відправлень та нестачі їх вкладення, затвердженою наказом Державного комітету зв`язку України № 14 від 27 січня 1998 (далі Інструкція).
Зазначена Інструкція визначає порядок проведення перевірок на підприємствах поштового зв`язку Українського об`єднання поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах за фактами втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення. Пунктом 1.3. Інструкції встановлено, що перевірки проводяться по всіх випадках втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення. Із змісту п. 3.1. та п. 8.1. Інструкції вбачається, що при перевірці встановлюється хто, коли, о котрій годині і звідки доставив пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення, та з якими документами; хто з працівників поштового зв`язку (поштового вагона) приймав пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення; чи є на документах позначка про перевірку за підписом осіб, які приймали пошту; чи проводилися під час приймання пошти ретельний огляд, поіменна звірка поштових відправлень; чи було фактично доставлене з поштою відправлення та ін. Результати кожної перевірки оформлюються актом або довідкою, де відображаються всі дані і докази та підбиваються підсумки перевірки з відповідними висновками та пропозиціями.
Заявник не довів відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку.
При таких обставинах, враховуючи, що заявником не надано жодних доказів щодо того, що зазначений виконавчий лист було втрачено, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог, також не доведено поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Керуючись ст.ст.76,77,81,82,89,433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих документів, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, заінтересовані особи: (позивач) Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», (відповідач) ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження ухвали суду, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.07.2020р..

Суддя Огренич І. В.