Справа № 2п-2156/09
Провадження № 22-ц/4806/1574/20
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

03 липня 2020 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Куштан Б.П., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Леміша Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 року (у складі судді Семерака І.О.) про залишення без розгляду первісного та зустрічного позовів у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нежитлових приміщень і зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Експортліс-Карпати» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Апеляційна скарга подана адвокатом Лемішем М.О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 р. не відповідає вимогам процесуального закону щодо строків подачі апеляційної скарги (ч.2 ст.294 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення).

У апеляційній скарзі апелянт просить поновити їй пропущений із поважних причин строк на апеляційне оскарження ухвалу суду першої інстанції.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається на те, що про оскаржувану ухвалу їй не було нічого відомо, а дізналася про існування такої лише 21 травня 2020 р. під час ознайомлення її представника із матеріалами справи.

Однак, цей довід не може бути взятий до уваги з таких підстав.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Із огляду на практику Європейського суду з прав людини (а саме: рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03))вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається указувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають уживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з моменту ухвалення оскаржуваної ухвали пройшло понад 11 років, відтак ОСОБА_1 була зобов`язана вчиняти хоч якісь дії задля ознайомлення із ухвалою суду та можливістю звернутися до суду раніше.

Тим паче, ОСОБА_1 не заперечує того факту, що ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2009 р. (а.с.77-79) рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 січня 2008 р. було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду. Тобто знаючи про те, що судове провадження у справі, в тому числі, за її зустрічним позовом не завершене, апелянт була наділена всіма процесуальними правами для того щоб цікавитися ходом розгляду справи, однак це не робилося впродовж 11 років.

За змістом ст.ст. 27, 31 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення) особи, які беруть участь у справі наділені не лише процесуальними правами, вони зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з ч.ч.2,3,4 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За наведених обставин причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 р., указані апелянтом, належить визнати неповажними та запропонувати вказати інші підстави для поновлення строку на оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 р.

Якщо вказані апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду будуть визнані неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, про що належить повідомити заявника та надати йому строк протягом десяти днів із дня вручення копії цієї ухвали для подачі заяви із зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 185,354,357 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Леміша Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 року (у складі судді Семерака І.О.) про залишення без розгляду первісного та зустрічного позовів залишити без руху, про що повідомити заявника та надати їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог ухвали у встановлений строк їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суддя Куштан Б.П.