Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/6559/18

провадження № 61-6122ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мутафа Володимира Андрійовича - на постанову Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про припинення кредитного та іпотечного договорів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мутафи В. А. - на постанову Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, яка здана до поштового відділення 25 березня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для виконання вимог ухвали для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: надання уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження, сплати судового збору.

Копію ухвали направлено на адресу заявника ОСОБА_1 та його представника Мутафа В. А. , які зазначені в матеріалах касаційної скарги.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу Верховного Суду (далі - АСДС) відсутні будь-які відомості про отримання заявником ухвали суду від 07 квітня 2020 року або повернення вказаної ухвали до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Перевіривши дані АСДС та встановивши, що відсутні будь-які відомості про отримання скаржником ухвали суду від 07 квітня 2020 року або повернення вказаної ухвали до суду касаційної інстанції, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заявник у касаційній скарзі посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу оскарження ним постанови Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, а саме: вказане судове рішення ним оскаржується з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

За вимогами пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК Українипідставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

З огляду на зміст наведеної норми, оскарження судового рішення з тих підстав, що суд не дослідив зібрані у справі докази, можливе в межах доведення заявником обставин, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Таким чином, заявнику слід надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статі 389 ЦПК України.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 762 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на момент подання позову - квітень 2018 року) ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи викладене та предмет позову, що включає в себе дві вимоги немайнового характеру (визнання припиненим кредитного договору та визнання припиненим іпотечного договору), судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 2 819 грн 20 коп. (704 грн 80 коп.?2?200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документу, що підтверджує його сплату.

Керуючись статтями 127, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити представнику ОСОБА_1 - адвокату Мутафа Володимиру Андрійовичу, строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик