справа №439/319/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 9 вересня 2014 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області шлюб між сторонами розірвано. За час проживання в шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає із позивачкою і перебуває на її повному утриманні, постійно хворіє і позивачкою за період з 2015 року по даний час проводяться додаткові грошові витрати на його лікування. Дитині проводилася операція в період з 9 вересня 2019 року по 12 вересня 2019 року в ДУ «Інститут отоларингології ім. професора О. Коломійченка НАМН України», діагноз «двобічна хронічна сенсоневральна глухота». Крім того, позивач зазначає, що не має жодних доходів, окрім державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, ніде не працює, оскільки знаходиться по догляду за дитиною з інвалідністю. За вищезазначений період нею додатково на лікування дитини було затрачено 12494 гривні 74 копійки, що підтверджуються відповідними документами, які додаються до матеріалів позовної заяви. Відповідач по справі ОСОБА_2 в добровільному порядку не бере участі у додаткових витратах, однак він є працездатною особою і постійно займається транспортними перевезення громадян за кордон, має значні доходи і в стані надавати додаткову матеріальну допомогу (окрім аліментів) на лікування сина. Тому на підставі вищевикладеного та із посиланням на вимоги ст.ст. 141,180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України просить стягнути із відповідача по справі ОСОБА_2 в її користь грошові кошти в сумі 12494 гривні 74 копійки, які понесені для лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.05.2020року відкрито провадження у справі.

18.06.2020року відповідачем ОСОБА_2 подав відзив на позов ОСОБА_1 , де вказав, що згідний на задоволення позовних вимог частково. Відзив мотивує тим, що згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року сплачував аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. 20 лютого 2020 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області за заявою позивача збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1700 гривень. Щодо тверджень позивача стосовно того, що він не надає, окрім аліментів, іншої додаткової допомоги на лікування сина, воно не відповідає дійсності, оскільки він неодноразово надавав кошти на лікування сина, так як син постійно хворіє і потребує медичної допомоги, але, ніяких розписок у колишньої дружини не брав. Однак з часом почав підозрювати, що кошти вона використовує на інші потреби. Тому під час наступної розмови, попросив її надати рахунок цих витрат або дати телефон лікуючого лікаря, щоб міг уточнити, яке саме лікування потрібно сину і скільки це буде коштувати. Після цього позивач перестала звертатися до нього з цього питання. Відносно твердження позивача, що він займається транспортними перевезеннями громадян за кордон і має значні доходи. Це теж не відповідає дійсності, так як на даний час він офіційно не працює і не займається підприємницькою діяльністю, не має постійного та стабільного доходу. Відповідач зазначає,що перебуває у шлюбі і в найближчому часі очікує народження ще однієї дитини. Також він ніколи не відмовлявся від надання допомоги по лікуванню сина, і не дивлячись на те, що справно сплачує аліменти, окрім цього час від часу купляє сину необхідні речі (одяг, взуття, солодощі). З огляду на вище викладене, керуючись ст.ст. 141,150,180,185 Сімейного кодексу України, згідний сплатити половину суми затраченої на лікування в розмірі 6 248 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 подали суду заяви про часткове визнання позову.

Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах.

Статтею 18 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789- XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.8), за період з 2015 року по даний час проводяться додаткові витрати на лікування дитини, що підтверджується чеками про оплату медикаментів (а.с.18-24), крім цього дитині проводилася операція в період з 9 вересня 2019 року по 12 вересня 2019 року в ДУ «Інститут отоларингології ім. професора О. Коломійченка НАМН України» (а.с. 13-17).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489 цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13 вересня 2017 року, згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Відтак, судом встановлено, що дитина сторін хворіє, лікується тривалий час та відповідно стан здоров`я дитини потребує постійних додаткових витрат на лікування.

Розмір додаткових витрат в сумі 12 494,74 грн. позивачем підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та визнаються судом обґрунтованими.

дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою, однак офіційно не працює і не займається підприємницькою діяльністю, не має постійного та стабільного доходу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача половину витрат на лікування дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,185 СК України, керуючись ст.ст. 10,12,81,89,141,ч.2 ст.247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 6 247 (шість тисяч двісті сорок сім) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою с.Голубиця Бродівського району Львівської області.

Повне рішення суду складено 02 липня 2020 року.

Суддя А.О.Бунда