Справа № 201/6344/20
Провадження № 2-н/201/137/2020
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

в частині стягнення витрат на правничу допомогу

08 липня 2020р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення витрат на правничу допомогу, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.07.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно, ОСОБА_1 заявлені вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

08.07.2020р. суддею Ткаченко Н.В. був виданий судовий наказ про стягнення аліментів на користь малолітньої дитини.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу в частині стягнення витрат на правничу допомогу, вважаю необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Заявницею ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000грн., які, згідно акту прийому-передачі послуги від 03.07.2020р., пов`язані зі складанням заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких також належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Зі змісту ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір судових витрат може бути зменшений за клопотанням іншої сторони, якщо така особа доведе неспівмірність таких витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд справи в порядку наказного провадження проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

З огляду на вищевикладене, за вимогою про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000грн. не може бути судовий наказ, оскільки такі вимоги не входить до переліку вимог, визначених ч. 1 ст. 161 ЦПК України, за якими видається судовий наказ і вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, оскільки така справа розглядається без повідомлення та виклику сторін, а отже боржник по справі позбавлений права довести неспівмірність заявлених заявницею вимог про стягнення витрат на правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 167, 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_4 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 3000грн. - відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.