Справа №345/1902/20
Провадження № 2/345/742/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуш справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.02.2020 року відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Потерпілим від злочину став ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, отримав тілесні ушкодження, в результаті чого був госпіталізований та проходив лікування в КНП «Калуська ЦРЛ». Внаслідок отриманих травм потерпілий ОСОБА_2 з 23.03.2019 року по 04.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області». Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» шкоду, завдану кримінальним правопорушенням (злочином) в розмірі 7814,19 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.05.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

У судове засідання представник позивача, подав заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідач позов визнав, не заперечив проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.02.2020 року у результаті порушення ОСОБА_1 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження: закриту травму органів черевної порожнини з розривами селезінки, внутрішньою кровотечею (1 літр крові та її згортків) та за очеревинною гематомою, які згідно висновку експерта №119 від 15.05.2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, внаслідок чого останній з 23.03.2019 року по 04.04.2019 року знаходився стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» (а.с. 7).

Згідно згаданого вище вироку, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.4-6).

Частиною 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» вбачається, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

Статтею 93-1КПК України1960року передбачалося, що кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті6, статями 7,7-2,8,9 і 10 цього Кодексу.

Чинний КПК України не містить аналогічної норми, проте аналіз положень глави 9цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч.2 ст.129 КПК України).

Таким чином, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли особа звільнена від кримінальної відповідальності, питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

У відповідності дост. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до Постанови ПленумуВерховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993.

Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Розмір витрат на лікування ОСОБА_2 становить 7814,19 грн., що підтверджується розрахунком фактичних витрат на лікування стаціонарного хворого ОСОБА_2 (а.с.7-8).

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166,1206 ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 7814,19 грн.(на рахунок: АДРЕСА_2 МФО 899998, р/р НОМЕР_2 ГУДКСУ в Івано-Франківській області ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 2102,00 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: