Справа № 333/6638/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Ярошенко А.Г.,

за участю секретаря: Мінаєва В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Міського Комунального підприємства «Основаніє» Департаменту з Управлінням Житлового-Комунальним господарством» Запорізької міської Ради (м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а) про захист прав споживачів, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві зазначено, що в жовтні 2014 року позивач разом із своєю сім`єю переїхала до м. Запоріжжя з зони АТО.

У відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року за № 509, позивач та її сім`я: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

У відповідності до договору № 30-01/15 від 30.01.2015 року між Запорізькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України та відповідачем - МКП «Основаніє», було передано в управління містечко модульного типу (транзитне містечко) для тимчасового перебування без права постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та доручено здійснювати поселення внутрішньо-переміщених осіб, які переїхали на тимчасове перебування з території АР Крим, м. Севастополя, районів проведення антитерористичної операції Луганської та Донецької областей на територію Запорізької області.

Між сторонами було укладено Договір № 69 від 09.04.2015 року користування майном містечка модульного типу для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб без права постійного проживання та на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги ( надалі Договір) за проживання у вказаному модульному містечку, а саме за проживання разом із сім`єю в модулі № 14/2.

Після укладання вказаного договору позивач разом із сім`єю: чоловіком : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донькою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 поселилась та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1.1 вказаного договору управитель - МКП «Основаніє» передало мені -користувачу разом з родиною у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування по акту прийому-передачі та зобов`язалось надавати позивачу житлового-комунальні послуги, а як користувач вона прийняла у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування та зобов`язалась відшкодовувати вартість отриманих житлово-комунальних послуг в розмірі та строки, передбачені Договором.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість відшкодування за фактично надані житлово-комунальні послуги в період користування Користувачем майном містечка модульного типу для тимчасового перебування визначається у відповідності до розрахунку на одну особу.

Згідно з п. 3.2 користувач зобов`язується здійснювати Управителю Оплату за спожиті житлового-комунальні послуги на розрахунковий рахунок у будь-якій банківській або фінансовій установі.

Згідно з п. 3.3 Управитель відповідно до отриманих від постачальників послуг первинних документів бухгалтерського обліку щомісячно здійснює перерахунок вартості відшкодування за фактично надані житлово-комунальній послуги.

Не зважаючи на умови вказаного договору, відповідач нараховує платежі за житлово-комунальні послуги за фактично отримані (фактично спожиті) та зобов`язує додатково сплачувати авансові платежі.

Так починаючи з жовтня 2017 року відповідач нарахував аванс: в жовтні 2017 року -480 грн., в листопаді 2018 року 1050 грн, в грудні 2018 року-1050 грн.; в січні 2018 року-1050 грн.; в лютому 2018 року-1400 грн.; в березні 2018 року -1400 грн.; в квітні 2018 року-1400 грн.; в травні 2018 року-1400 грн.; в червні 2018 року- 640 грн; в липні 2018 року-640 грн.; в серпні 2018 року-640 грн.; в вересні року -640 грн.; в жовтні 2018 року - 1400 грн.; в листопаді 2018 року 1400 гривень; в грудні 2018 року-1400 гривень;, в січні 2019 року-1400 гривень; в лютому року - 1400 гривень, в березні 2019 року -1400 гривень; в квітні 2019 року -1400 гривен; в травні 2019 року-1 400 гривень, в червні 2019 року -1400 гривень, в липні 2019 року - 1400 гривень.

Несплату авансу за місяць відповідач переводить в наступному місяці в борг.

Таким чином на рахунку ОСОБА_1 незаконно числиться борг в сумі 10 841 грн. У зв`язку з чим звертається до суду.

Позивач задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши сторін по справі вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до договору № 30-01/15 від 30.01.2015 року між Запорізькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України та відповідачем - МКП «Основаніє», було передано в управління містечко модульного типу (транзитне містечко) для тимчасового перебування без права постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та доручено здійснювати поселення внутрішньо-переміщених осіб, які переїхали на тимчасове перебування з території АР Крим, м. Севастополя, районів проведення антитерористичної операції Луганської та Донецької областей на територію Запорізької області.

Між сторонами було укладено Договір № 69 від 09.04.2015 року користування майном містечка модульного типу для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб без права постійного проживання та на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги ( надалі Договір) за проживання у вказаному модульному містечку, а саме за проживання разом із сім`єю в модулі № 14/2.

Після укладання вказаного договору позивач разом із сім`єю: чоловіком : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донькою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 поселилась та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1.1 вказаного договору управитель - МКП «Основаніє» передало мені -користувачу разом з родиною у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування по акту прийому-передачі та зобов`язалось надавати позивачу житлового-комунальні послуги, а як користувач вона прийняла у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування та зобов`язалась відшкодовувати вартість отриманих житлово-комунальних послуг в розмірі та строки, передбачені Договором.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість відшкодування за фактично надані житлово-комунальні послуги в період користування Користувачем майном містечка модульного типу для тимчасового перебування визначається у відповідності до розрахунку на одну особу.

Згідно з п. 3.2 користувач зобов`язується здійснювати Управителю Оплату за спожиті житлового-комунальні послуги на розрахунковий рахунок у будь-якій банківській або фінансовій установі.

Згідно з п. 3.3 Управитель відповідно до отриманих від постачальників послуг первинних документів бухгалтерського обліку щомісячно здійснює перерахунок вартості відшкодування за фактично надані житлово-комунальній послуги.

Отже відповідно до договору сплата за житлового-комунальні послуги за фактично надані послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Отже Законом України передбачено, що нарахування та стягнення авансових платежів можливе лише за добровільним виконанням споживача даної норми закону та не являється обов`язковою імперативною нормою.

У зв`язку з чим вимоги відповідача про сплату авансу є не законними.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 526, ЦК України, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265, 275,279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Міського Комунального підприємства «Основаніє» Департаменту з Управлінням Житлового-Комунальним господарством» Запорізької міської Ради (м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а) про захист прав споживачів, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії Міського комунального підприємства «Основаніє» Департаменту з Управління Житлового-Комунальним Господарством Запорізької міської Ради в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплачувати авансові платежі за договором № 69 від 09.04.2015 року користування майном містечка модульного типу для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб без права постійного проживання та на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги незаконними.

Зобов`язати міське комунальне підприємства «Основаніє» Департаменту з Управління Житлового-Комунальним Господарством Запорізької міської Ради здійснити перерахунок сплати за комунальні послуги ОСОБА_1 згідно договору № 69 від 09.04. 2015 року, який укладений між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством «Основаніє» Департаменту з Управління Житлового-Комунальним Господарством Запорізької міської Ради та не враховувати кошти, які є авансовим платежем в борг.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2020 року

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко