Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 686/9917/19

провадження № 61-9039ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про стягнення 428 849 грн 67 коп., з яких: 158 392 грн 30 коп. - заборгованість за договором купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2013 року, 25 060 грн 65 коп. - 3 % річних від простроченої суми та 245 396 грн 72 коп. - інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що 20 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,1 кв. м, житловою площею 13,6 кв. м. Вказував, що він виконав умови договору, передав квартиру покупцю, який зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно. В той же час Департамент не виконав своїх зобов`язань за договором, оскільки не провів оплати за отриманий товар у розмірі 158 392 грн 30 коп. у строки, передбачені пунктом 8 договору, до 30 грудня 2013 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, останній повинен сплати суму заборгованості за договором купівлі-продажу з урахуванням 3 % річних в сумі 25 060 грн 65 коп. та інфляційних втрат в сумі 245 396 грн 72 коп. відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 403 398 грн 09 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2013 року з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 25 060 грн 65 коп. У задоволенні решті позову відмовлено.

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року відмовлено.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у червні 2020 року, Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Згідно частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом позову у даній справі є стягнення коштів у розмірі 428 849 грн 67 коп., що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(2102*250=525 500).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню;

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко