Дата документу 12.05.2020
Справа № 334/5197/19
Провадження № 2/334/935/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лапі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Світлічного Олександра Юрійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки, зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки, в якому просила зобов`язати ОСОБА_3 передати оригінал розписки від 11.102.013 року, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 111927,29 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що 11.10.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого остання отримала від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 55797,08 грн. та зобов`язалась повернути їх до 25.10.2013 року, що підтверджується розпискою.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 17.10.2013 року було укладено договір поруки.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконала належним чином, грошові кошти у строк не повернула, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 пред`явив до ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за договором поруки шляхом направлення відповідного повідомлення.

На виконання зобов`язань поручителя за Договором позивачка сплатила на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики у розмірі 111927,29 грн., яка складається з: 55797,08 грн. - заборгованість за договором позики; 4930,02 грн. - 3% річних від простроченої суми; 51200,19 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення.

Враховуючи факт повного виконання позивачкою як поручителем своїх обов`язків за договором і фактичне погашення за боржника ( ОСОБА_2 ) заборгованості перед ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вважає, що з ОСОБА_2 на її користь підлягають стягненню сплачені за боржника кошти.

Крім того, після сплати суми боргу за ОСОБА_2 за розпискою, ОСОБА_3 повинен був вручити цю розписку від 11.10.2013 року позивачці, проте, станом на дату складання позову, останній так і не здійснив цього, а всі її вимоги щодо передання цієї розписки ОСОБА_3 залишені без реагування та відповіді.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Позивачка та її представник адвокат Тивоненко Д.Р. в судове засідання не з`явилися. Адвокат подав заяву про розгляд справи без їх участі за наявними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. У встановлений законом строк подала до заяву, у якій заперечувала проти позову та просила закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до неї на підставі ч.4 ст. 82, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Відзив на позов не подав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 12.05.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовлено.

Судом ухвалено провести розгляд справи у відсутності сторін, відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , 11.10.2013 року склала розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_3 у борг грошові кошти у розмірі 55797,08 грн. та зобов`язалась повернути борг в строк до 25.10.2013 року, що підтверджується копією розписки (а.с.11).

17.10.2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у м. Запоріжжі було укладено договір поруки, яким поручитель ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 з повернення боргу у розмірі 55797,08 грн. в строк до 25.10.2013 року, що виникли з розписки від 11.10.2013 року, яка була укладена між кредитором і боржником, що підтверджується копією зазначеного договору поруки (а.с.12-13).

Згідно копії повідомлення ОСОБА_3 від 04.10.2016, адресованого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 просив відповідно до умов договору поруки протягом 10 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення погасити заборгованість у загальній сумі 111927,29 грн. (а.с.14).

В обґрунтування підстав позову позивачкою надано копію розписки ОСОБА_3 від 17.10.2016 року, згідно якої він отримав від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 111927,29 грн. готівкою в рахунок погашення заборгованості за договором поруки від 17.10.2013 року.

З наведених підстав, відповідно до ст. 556 ЦК України, позивач ОСОБА_4 просить суд зобов`язати ОСОБА_3 повернути їй оригінал розписки від 11.10.2013 року, яку він в порушення вимог закону їй не передав, та стягнути з боржника ОСОБА_2 на свою користь 111927,29 грн.

За змістом частин 1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, в частинах 1 та 2 ст. 556 ЦК України визначено, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подані позивачкою письмові докази, а саме, копія розписки від 11.10.2013 року, копія розписки ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_4 111927,29 грн., не є належними доказами у відповідності до положень ст. ст.77-80 ЦПК України.

Суд критично оцінює в якості доказу копію розписки ОСОБА_3 від 17.10.2016 про отримання від ОСОБА_4 111927,29 грн., оскільки в цьому документі не зазначено, хто є сторонами договору поруки та в забезпечення якого саме боргового зобов`язання цей договорі поруки був укладений.

Позивачкою також не надано суду належні документи, які підтверджують обов`язок боржника ОСОБА_2 , яким у даному випадку є оригінал розписки від 11.10.2013 року, тобто нею не доведено права вимоги до ОСОБА_2 .

Виходячи зі змісту позову, такий документ у позивачки відсутній, з цього питання між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник спір.

Оскільки належні докази щодо виникнення у поручителя ОСОБА_4 усіх прав кредитора у зобов`язанні за договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 11.10.2013 року суду не надані, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з останньої на користь позивачки боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки, суд не вбачає.

При вирішенні позову до ОСОБА_3 про зобов`язання його передати позивачці документи які підтверджують обов`язок боржника, а саме, оригінал розписки від 11.10.2013 року, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 ст. 556 ЦК України кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка в якості доказу надала копію розписки ОСОБА_2 від 11.10.2013 року з відміткою її представника ОСОБА_5 «з оригіналом згідно», що дає підстави для висновку, що оригінал такого документа знаходився у розпорядженні представника позивачки.

Також позивачкою та її представниками, які заявляли про відсутність будь-яких заяв та клопотань до суду та просили вирішити справу виключно на підставі наданих ними документів, не надано суду жодного доказу на підтвердження доводів позову, що ОСОБА_3 не передав оригіналу розписки від 11.10.2013 року, що позивачка зверталась до нього з такими вимогами а він ухилявся від виконання свого обов`язку.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки, зобов`язання вчинити дії у зв`язку з недоведеністю слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Світлічного Олександра Юрійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.