Апеляційне провадження № 22-ц/824/4886/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 369/1266/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою її представником ОСОБА_3

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2019 року, ухваленого в приміщенні суду під головуванням судді Ковальчук Л.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25.05.2018 ним було оформлено на ім`я відповідача довіреність на розпорядження всім його майном. На підставі вказаної довіреності ОСОБА_2 3.10.2018 здійснила продаж, належного Висоцькому з 12.03.2010 автомобіля «Нопсіа СЯ-У» за 267 000 грн., проте кошти за продаж автомобіля йому не повернула.

З огляду на що, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 267 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за реалізацію автомобіля в розмірі 267 000,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд надав неправильну оцінку обставинам справи, оскільки позивач, шляхом вільного волевиявлення уповноважив відповідача на підставі довіреності від 25.05.2018 бути його представником, зокрема, надавши останній право продавати все його майно.

Грошові кошти отримані від продажу автомобіля, були передані позивачеві без оформлення акту прийому-передачі, зважаючи на відсутність законодавчо встановленої вимоги оформлення звітності повіреного перед довірителем та наявності шлюбних відносин між сторонами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга (не) підлягає (частковому) задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.12.2015 між сторонами укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1672, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 19.10.2018 року.

28.10.2016 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 19.10.2018 року.

Протягом 2018 року позивач проходив лікування, обстеження, здійснювалися операція, реабілітація, приймання ліків тощо, що підтверджується довідкою від 19.10.2018 року № 3230, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 1931 від 31.07.2017 року, консультативним висновком від 05.10.2018 року, випискою з історії хвороби № 3634/18 від 26.06.2018 року, випискою з історії хвороби № 6070/18 від 17.10.2018 року, довідкою № 2 від 14.01.2019 року.

12.09.2018 року позивачу видано довідку серія AB № 1050891 , де зазначено про групу інвалідності друга з 12.09.2018 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 29.01.2014 року позивачу належить автомобіль марки «HONDA CR-V», 2009 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 .

25.05.2018 року позивач оформив на ім`я відповідача нотаріальну довіреність, серед іншого зазначено про право продавати все майно позивача. Довіреність видана без права передоручення строком на три роки та дійсна до 25.05.2021 року.

Відповідачем (комітент) підписано заяву, що при продажу транспортного засобу Комітент виявив бажання отримати кошти за свій транспортний засіб від покупця самостійно без участі комісіонера ОСОБА_6 . Комітент та покупець зобов`язується виконувати постанову НБУ № 407 від 25.11.2016 року.

Згідно Акту № 6546/18/004125 від 03.10.2018 року відповідач в інтересах позивача передала ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД» автомобіль марки «HONDA CR-V», 2009 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_4 , для подальшої реалізації.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6546/18/004125 від

03.10.2018 року ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД» передав у власність покупця ОСОБА_6 автомобіль марки «HONDA CR-V», 2009 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_5 , ціна продажу складає 267 000 грн.

Згідно Листа № 31/26-887аз від 26.10.2018 року Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві вказав, що автомобіль марки «HONDA CR-V», 2009 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , був зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 12.03.2010 року. 03.10.2018 року автомобіль перереєстрований на гр. ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 6546/18/004125, оформленого 03.10.2018 року ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕИД», згідно якого вартість автомобіля становила 267 000 грн.

06.10.2018 позивач звернувся до приватного нотаріуса Трач Г.М. із заявою про припинення довіреності від 25.05.2018 року. Дію довіреності було припинено 06.10.2018 року, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ст. 237 Цивільного кодексу України вказано, що Представництвом є гіравовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 244 Цивільного кодексу України Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За ст. 1000 Цивільного кодексу України За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1003 Цивільного кодексу України У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Змістом ст. 1004 Цивільного кодексу України визначено, що Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Згідно ст. 1005 Цивільного кодексу України Повірений повинен виконати дане йому доручення особисто.

У відповідності до ст. 1006 Цивільного кодексу України Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В ст. 656 Цивільного кодексу України вказано, що Предметом договору купівлі- продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі- продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем на підставі виданої їй довіреності автомобіль позивача проданий за ціною, визначеною в договорі купівлі-продажу, доказів на підтвердження факту передачі позивачу грошових коштів за продаж його автомобіля відповідач не надала.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано правову оцінку.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 липня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: