КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4551/2020
справа № 560/1779/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня2020року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області, постановленого суддею Пінкевич Н.С. 05 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що 08.01.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач не виконував належним чином зобов?язань за укладеним кредитним договором № б/н від 08.01.2014, у зв?язку із чим станом на 26.11.2018 у нього утворилась заборгованість в розмірі 209 096,70 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 34 453,68 грн, нарахованих відсотках за користування кредитом в розмірі 102 171,95 грн, нарахованої пені в розмірі 72 471,07 грн.

За таких обставин, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 209 096,70 грн за кредитним договором № б/н від 08.01.2014 та судові витрати.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2020 року у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» Крапівцева О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та задовольнити позов банку в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, безпідставним, незаконним.

Зазначає, що виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання кредитних коштів Банку позичальником. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитним лімітом Банку, шо підтверджується Випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Проте, судом першої інстанції не було належним чином досліджено Виписку про рух коштів.

Вказує, що всі надходження на поточний рахунок клієнта, на який встановлений ліміт овердрафту, автоматично погашають заборгованість по ньому. Повністю погасити овердрафт необхідно протягом 30 днів з моменту виникнення першого мінуса. Якщо протягом 30 днів безперервного використання покупець не обнуляє овердрафт, кредит виходить на прострочення.

Представник банку в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Відповідач в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутностіосіб, що не з?явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 08 січня 2014 року ОСОБА_2 підписав заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету - заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Як убачається із розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 свої зобов?язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав, у зв?язку із чим, станом на 26 листопада 2018 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 209 096,70 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 34453,68 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 102 171,95 грн, пені в розмірі 72471,07 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором від 08 січня 2014 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети - заяви від 08 січня 2014 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості.

Разом із тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .

Анкета - заява від 08 січня 2014 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Заява не містить даних про умови кредитування. Крім того, в анкеті- заяві не міститься відмітки про вид картки, яка має бути видана ОСОБА_2 .

Також АТ КБ «ПриватБанк» не було надано доказів видачі відповідачу кредитної картки та відкриття відповідного рахунку.

Розрахунок заборгованості, на яких посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Долучена до апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» виписка по рахунку ОСОБА_2 з 01.01.2011 по 28.07.2019 року не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, оскільки остання не надавалася до суду першої інстанції та не була предметом його дослідження. Апелянтом не було доведено поважності причин ненадання таких доказів до суду першої інстанції.

Крім того, позивачем вказано, що кредитні відносини між сторонами виникли у 2014 році, виписка по рахунку вказує на рух коштів з 01.01.2011 року, тобто до укладання договору, що також викликає сумнів у належності даних цієї виписки до ОСОБА_2 .

Із виписки по рахунку також вбачається, що ним користувалася ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, банком не надано доказів на підтвердження своїх вимог та спростування висновків суду першої інстанції, з якими суд апеляційної інстанції погоджується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: