Постанова

Іменем України

26 червня 2020 року

м. Київ

справа № 308/1106/16

провадження № 61-38737св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року у складі судді Фазикош О. В. та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2018 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Собослоя Г. Г., Джуга С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позов мотивований тим, відповідачі, починаючи з 2013 року, зневажливо ставляться до неї, порушуючи її право честі та гідності. Так, позивач вказує, що вона є стороною у справах №308/6069/14-ц, №308/2755/14-ц, №308/6766/14-ц, №308/9379/15-ц та інших. При поданні заперечень по вказаним справам та в залі судових засідань при розгляді цих справ, відповідачі поширювали відомості, які не відповідають дійсності, порочать її честь, гідність та ділову репутацію як позивача, яка негативно впливає на її імідж, оцінку її ділових та моральних якостей з боку всіх учасників справ, знайомих, сусідів, секретарів, помічників та самих суддів. Свідомо та цілеспрямовано подана, спотворена та долучена до матеріалів справ відповідачами інформація є такою, що не відповідає дійсності та призвела до неправильної трактовки обставин, які були відображені в рішеннях суду від 06 лютого 2015 року у справах №308/2755/14-ц, №308/14441/13-ц, №308/6069/14-ц та інших.

Оскаржувана інформація, яка міститься у вищезазначених справах містить конкретні факти, а також висловлювання, інформацію, що не відповідає дійсності, принижує її честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці з точки зору заборони вчинення злочинів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі та підлягає спростуванню. У значної частини громадян, які знайомились із матеріалами справ, великої кількості осіб, які приймали участь або були просто вільними слухачами в судових залах при розгляді цих справ, могла сформуватись негативна думка відносно неї. Позивач зазначає, що розповсюдження такого роду інформації ускладнило її життя. Необхідно зайвий раз переконувати сусідів, друзів та інших осіб у неправдивості даних фактів наведених у позовах, запереченнях, клопотаннях та витребуваних доказів, яких не існує. Враховуючи великі масштаби розповсюдженої інформацій їй потрібно докласти значних зусиль для їх спростування, витрачаючи вільний час, що в свою чергу тягне втрату можливості реалізації її багатьох звичок і бажань. Вона втрачає можливість приділяти втрачений час собі, вихованню дітей, спілкуванню з рідними та друзями.

Таким чином, позивач вважає, що інформація, яка викладена в перерахованих заявах, свідченнях та матеріалах судових справ та позовів має бути визнана судом недостовірною та підлягає спростуванню шляхом відкликання та внесенням змін у вже існуючі рішення, ухвали як помилки та описки, тим же способом, що і недостовірна інформація.

Згідно поданої заяви про зміну позовних вимог позивач просила визнати такою, що є недостовірною поширену відповідачами під час розгляду цивільних справ №№ 308/2755/14-ц, 308/6069/14-ц інформацію наступного змісту:

1. «заінтересована особа ОСОБА_2 письмово заперечив... та вказує, зокрема, що з лютого 1985 по січень 1989 ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 ,» ... в судовому порядку ділила з ним майно подружжя...»,

2. «... проживала спільно зі своїм чоловіком, бо вівся судовий процес по розподілу майна...»,

3. «Відповідач вказує, що... ОСОБА_4 відмовлявся це зробити»,

4. «...мати позивачки у період з 1985 по 17 жовтня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ...»,

5. «.. .шлюб між цими особами був припинений 1991 року...»,

6. «...неодноразово зверталась до першого чоловіка за нотаріальною посвідченою згодою.. Доказами підтвердження ОСОБА_4 свого батьківства … є відмова від частки у спільній сумісній власності»,

7. «...мати позивачки під час розгляду справи про розлучення з ОСОБА_4 мала стосунки з громадянином Чехословаччини... Мати ...маніпулює нею, та намагається щоразу стверджувати про різних потенційних батьків дитини...(Копії відповідних свідоцтв та заяв додаються)».

8. «...мають приюдиційне значення, такі факти, як в період з 1985 року по 17 жовтня 1991 року ОСОБА_1 .. .проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 »;

Стягнути з кожного з відповідачів по 32 000,00 грн як компенсацію заподіяної моральної шкоди та поширення недостовірної інформації.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2018 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди, відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що інформація, про яку вказує позивач у позовній заяві, була підставою та предметом судового спору в різних справах, такі обставини досліджувалися в судових засіданнях, їм надана правова оцінка, а тому, позивачем не доведено, що відповідачі поширюють інформацію, яка порочить її честь, гідність та ділову репутацію.

Відшкодування моральної шкоди та її обґрунтованість є похідним від вирішення спору про правомірність вимог позивача про захист честі, гідності та ділової репутації, а оскільки в процесі розгляду справи факти, викладені позивачем в обґрунтування вимог щодо захисту честі, гідності та ділової репутації не знайшли свого підтвердження, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2018 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення не містять оцінки доказів, є необґрунтованими. Суди невірно визначили правовідносини, що склалися між сторонами.

Позиція інших учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_5 подали відзив на касаційну скаргу, у якому просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін. Відзив мотивований тим, що доводи касаційної скарги зводяться виключно до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів та не- згодою касатора з відповідними судовими рішеннями та обставинами, встановленими під час слухання даної справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано справу № 308/1106/16-ц з суду першої інстанції.

У жовтні 2018 року справа № 308/1106/16-ц надійшла до Верховного Суду.

14 квітня 2020 року справа передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у склалді колегії суддів Другої судової палати від 09 грудня 2019 року у справі № 758/221/18 (провадження № 61-1638св19) зазначено, що «позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом із тим, не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів».

Суди, дослідивши матеріали цивільних справ, рішення в яких набрали законної сили, дійшли обґрунтованого висновку, що інформація, про яку вказує позивач у позовній заяві, була підставою та предметом судового спору в цивільних справах, такі обставини досліджувалися в судових засіданнях, їм надана правова оцінка.

За таких обставин суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержанням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат