КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/513/20
Провадження № 2/488/872/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Сенчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Миколаївської облжержадміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВИРІШИВ:

20.02.2020 року позивачі звернулися до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовною заявою в якій просили визнати ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2001 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у рівних частках по 1/3 частці кожному.

Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг ММР від 18.10.2019 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: 1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 4. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_4 не проживають в квартирі понад п`яти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, проживають за кордоном.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права позивачів.

Посилаючись на викладене, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Позивачі надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили про задоволення позову.

Відповідач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа надала до суду лист з роз"ясненням, щодо їх участі у справі і повідомила, що відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов"язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, Служба у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністрації неє органом опіки та піклування, та відповідно третьою особою в справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в зачві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2001 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у рівних частках по 1/3 частці кожному.

Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг ММР від 18.10.2019 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: 1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 4. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_4 не проживають в квартирі понад п`яти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, проживають за кордоном.

Що об`єктивно підтверджується відповідним актом про не проживання від 13.02.2020 року, складений сусідами: ОСОБА_9 (паспорт серія: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_10 ( паспорт серія: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_11 ( паспорт серія: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) та завірений посадовою особою (директором) КП ДЄЗ "Океан"- ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи те, що відповідач з дитиною не проживає у спірному житловому приміщенні понад п"яти років, та відсутність домовленості між сторонами, суд вважає за можливе вирішити питання щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Реєстрація місця проживання відповідача та її неповнолітньої дитини в квартирі, яка належить позивачам на праві спільної часткової власності, створює позивачам додаткові витрати на комунальні послуги, за фактично не мешкаючих в квартирі осіб.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Здійснення людиною свого природного права на життя пов`язано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс - забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, об`єктом яких є житло - будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутніми мешканцями, у будь якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цих осіб щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

Згідно п. 26 Постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки відповідач з неповнолітньою дитиною жодного разу не з`явилася за місцем своєї реєстрації та не виявила бажання проживати у спірній квартирі, тому є підстави визнати відповідача та неповнолітню дитину, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, в якому вони зареєстровані.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Вищезгадані аргументи в їх сукупності безперечно свідчать про те, що відповідач та її неповнолітня донька не мешкають в спірному житловому приміщенні тривалий час, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - вони можуть бути в судовому порядку визнані особами, які втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Миколаївської облжержадміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація: АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація: АДРЕСА_1 );

Третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської облдержадміністрації ( 54030, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 16).

Суддя Я.А. Чернявська