Справа № 686/1870/20
Провадження № 2/686/2139/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Хмельницький міськрайоний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді - Мазурок О.В.;

при секретарі Демяновій О.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, вказавши, що 21.02.2013 р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким позичальник передав у користування позичальнику 3200 євро, що по курсу на той час складало 30000,00 грн. на безпроцентній основі для потреб бізнесу, на підтвердження чого останній надав розписку.

Відповідач не виконав обов`язку по поверненню коштів до 31.09.2014 р., але не заперечуючи боргу в сумі 3200 євро поступово повертав кошти у валюті позики: 50 євро в серпні 2015 р., 50 євро в 24.09.2015 р., 100 євро 29.02.2016 р., 50 євро 01.07.2017 р., 50 євро було повернуто 15.02.2017 р. через дружину позивача ОСОБА_5 , про що робилися відмітки на зворотньому боці розписки.

Станом на дату останнього повернення 15.02.2017 р. залишок боргу становить 2900 євро, про що зазначено на зворотньому боці розписки. Решту коштів відповідач не повертає.

З 15.02.2017 р. по 22.01.2017 р. позивачем нараховано 3 % річних від суми боргу 2900 євро у розмірі 254 євро.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_4 суму позики у розмірі 2900 євро та 3 % річних від користування коштами у розмірі 254 євро, судовий збір та судові витрати.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, направив заяву про застосування строків позовної давності. Вказав, що востаннє повернення ОСОБА_4 позики відбувалося 29.02.2016 р., про що є підпис на зворотній стороні розписки. Написання на зворотній стороні розписки власноручного напису « ОСОБА_6 50 Є (15.02.2017 р.) передала ОСОБА_5 Остаток 2900 Є» не відповідає дійсним обставинам справи. Враховуючи, що позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення коштів із пропуском встановленого строку позовної давності, позивач просить застосувати позовну давність у спорі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 21 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_4 30000,00 грн. та зобов`язався повернути їх до 31.08.2014 р.

Свої зобов`язання відповідач виконав частково, зокрема згідно даних, які містяться на зворотньому боці розписки, ОСОБА_4 повернув 50 євро в серпні 2015 р., 50 євро 24.09.2015 р., 100 євро 29.02.2016 р.

Повернення 50 євро 15.02.2017 р. через ОСОБА_5 , запис про що міститься на зворотньому боці розписки, відповідачем заперечується, доказів тому, що вказані кошти ОСОБА_5 надавав ОСОБА_4 , на повернення позики від 21.02.2013 року, до суду не надано.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 15 січня 2020 року у справі № 758/7747/13-ц

Проте у спірних правовідносинах за умови договору позики ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_7 30000,00 грн., які і зобов`язався повернути. Грошового еквіваленту вказаного зобов`язання у євро у сумі 3200 умови, а також зобов`язання щодо повернення позики у євро, договір позики не містить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі було укладено договір позики на суму 30000 гривень, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, які зобов`язався повернути до

31 вересня 2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суд уз вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки ОСОБА_4 останнє повернення позики здійснив 29.02.2016 року, а ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 21 січня 2020 року, про що зробив відповідну заяву, суд вважає, що строк звернення до суду про захист свого порушеного права сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за договором позики.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 256, 257, 526, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 4, 12, 81, 258, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 06.07.2020 року.

Суддя

01.07.2020