Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2881/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 26 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №274/2881/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Водивиченко Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 7 листопада 2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачці кредит в розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 підписала заяву, відповідно до якої погодилась з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. При укладенні вказаного договору відповідачка надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Разом з тим, свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів вона належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 28670 грн. 30 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4202 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 20526 грн. 02 коп., 2100 грн. пені за прострочення зобов`язання, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 1341 грн. 44 коп. (процентна складова).

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 28670 грн. 30 коп.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4202 грн. 84 коп. та 258 грн. 30 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків та неустойки й ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що відповідачка підписала заяву, відповідно до якої погодилась з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. З наведеного вбачається, що, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, вона висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Відсутність при цьому підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладення договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах.

Окрім того, ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування, в якій зазначена відсоткова ставка, а також передбачені порядок та умови нарахування неуйстойки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що влітку 2014 року банк вилучив у неї кредитну картку. З даного приводу вона 18 жовтня 2014 року звернулась до відділення АТ КБ ПриватБанк, де їй повідомили про наявність заборгованості. В подальшому вона не вчиняла жодних дій на виконання даної угоди. Отже, саме з цього часу банк дізнався про порушення свого права й з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. Звернувшись до суду з даним позовом, банк пропустив строки позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 7 листопада 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк. У вказаній заяві зазначений вид картки - Універсальна, кредитний ліміт визначений у розмірі 2000 грн.

Окрім того, цього ж дня ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної карки « Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У зазначеній довідці вказано, що базова відсоткова ставка на місяць становить 3,0 %. Окрім того, передбачено нарахування пені, а саме: пені 1, яка нараховується за формулою : базова відсоткова ставка за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту); пені 2, яка нараховується наступним чином: 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць ( нараховується 1 раз в місяць за наявності простроченого кредиту або процентів 5 і більше днів, у разі виникнення прострочення на суму від 50 грн. і більше).

Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідачка належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 28670 грн. 30 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4202 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 20526 грн. 02 коп., 2100 грн. пені за прострочення зобов`язання, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 1341 грн. 44 коп. (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати пені та відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитного договору сторони не погодили базову відсоткову ставку та умови нарахування пені.

Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що у підписаній відповідачкою довідці про умови кредитування передбачено нарахування процентів та пені.

Отже, сторони дійшли згоди щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами та умови й порядок нарахування пені.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за відсотками та пенею, матеріали справи не містять.

Таким чином, банк вправі ставити питання щодо стягнення даної заборгованості.

За правилами ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до приписів ч.1 ст.261, ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 скористалась наданим їй правом та звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

У підписаній відповідачкою довідці передбачено повернення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів. Кінцевий термін остаточного повернення всієї суми кредиту та сплати відсотків сторонами не узгоджений.

Таким чином, враховуючи встановлені цивільним законодавством строки загальної та спеціальної позовної давності, а також з огляду на ту обставину, що з даним позовом банк звернувся до суду 7 червня 2018 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати відсотків за період з 7 червня 2015 року по 30 квітня 2018 року, а також заборгованість за пенею за період з 7 червня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

У наданому банком розрахунку заборгованості міститься інформація, яка свідчить про те, що заборгованість за пенею у межах річного строку позовної давності становить 900 грн.

Враховуючи розмір заборгованості зі сплати тіла кредиту, річну відсоткову ставку та кількість днів прострочення зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності, на користь позивача підлягає стягненню 4593 грн. 07 коп. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом ( 4202 грн. 07 коп. х 36% річних : 365 дн. х 1095 дн. ).

Оскільки стягнення з боржника одночасно пені та штрафів призведе до покладення на ОСОБА_1 подвійної цивільно-правової відповідальності, що не узгоджується з положеннями ст.61 Конституції України, вимоги про стягнення штрафів не підлягають до задоволення.

З огляду на вищезазначене, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості зі сплати відсотків та неустойки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення,- про стягнення на користь АТ КБ ПриватБанк 4593 грн. 07 коп. заборгованості зі сплати відсотків та 900 грн пені. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, а також пені та штрафів слід відмовити.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню 581 грн. 46 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків, неустойки, а також в частині розподілу судових витрат,- скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « ПриватБанк» 4593 грн. 07 коп. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 900 грн. пені та 581 грн. 46 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та неустоки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: