Справа № 523/2968/18
Провадження № 2/496/922/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дигуляр А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Біляївська районна державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні його з дитиною та визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 2011 року народження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2018 року справу було направлено за підсудність на розгляд Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 36).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року справу прийнято до свого провадження (а.с. 41).

У зв`язку з відсторонення від здійснення правосуддя судді Горяєва І.М., згідно повторного розподілом від 30.01.2019 року, судова справа була розподілена судді Біляївського районного суду Одеської області Бурану В.М. (а.с. 92). Ухвалою судді від 13.02.2019 року справу було прийнято до свого провадження (а.с. 93).

Зважаючи на те, що по справі вже відкрито провадження, зазначений позов суддею було прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 25).

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 24.04.2013 року було розірвано шлюб між ним та відповідачкою, який було зареєстровано 10.09.2010 року. Від шлюбу колишнє подружжя має малолітню доньку. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, рішенням Суворовського районного суму м. Одеса від 29.04.2013 року було постановлено про стягнення з нього аліментів, однак з виконавчим листом до виконавчої служби Волощук В.П. звернулась лише на початку 2018 року. До цього часу, позивач постійно надав матеріальну допомогу на виховання дитини, сплачував кошти за дитсадок, купував одяг. ОСОБА_1 постійно спілкується з дитиною. Однак, останнім часом, відповідач почала постійно перешкоджати у спілкуванні батька з дитиною, не дозволяє брати її додому, забирати з дитячого садка та проводити разом час. Свою поведінку відповідач не пояснює, а позивач, як врівноважена, дієздатна особа, свідомий громадянин, у якого є своє житло та який має позитивні характеристики з постійного місця роботи, розуміє свій батьківський обов`язок, бажає приймати участь у вихованні своєї дитини, спілкуватись з нею. Жодних підстав вважати, що його спілкування з донькою спричинлять їй шкоду не існує. Тому просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, адже бажає спілкуватись із своєю дитиною.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, так як вважає, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не сплачує аліментів, а вона в свою чергу ніколи не забороняла йому спілкуватись з донькою. Не погоджуючись із змістом позовної заяви, відповідач подала до суду відзив у якому просить відмовити ОСОБА_1 у позові. ОСОБА_2 наголошує на тому, що оскільки колишній чоловік в добровільному порядку не виконував батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення дитини, вона була змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, наразі в межах виконавчого провадження № 5562656 перебуває її виконавчий лист про стягнення з боржника 800,00 грн. аліментів щомісячно. Однак, свій обов`язок по сплаті аліментів позивач належним чином не виконує, тому виникла заборгованість у сумі 21 329, 03 грн., що змусило її звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені). Відповідач заперечує факт того, що вона перешкоджає батьку її дитини у спілкуванні з нею, вважає, що у відповідності ч. 1 ст. 81, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Також заперечує проти того, щоб дитина залишалась на ніч у батька, адже ОСОБА_1 , проживає разом із батьком, що підтверджується довідкою (випискою із домової книги), їй також відомо, що з позивачем в кімнаті проживає жінка з дитиною протилежного полу, тому враховуючи таку ситуацію, відсутність окремої кімнати, ванної, вважає не припустимим залишення доньки на ніч. Дитина відвідує різноманітні заняття, тому бажаний час позивача, щодо зустрічей з донькою, буде порушувати режим її розпорядку дня. На підтвердження обставин викладених у відзиві, надає довідку про заборгованість по сплаті аліментів, свою характеристику з навчального закладу та характеристику ОСОБА_1 , надану його сусідами.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засідання підтримала відповідачку, та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи: Біляївської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, однак в попередніх судових засіданнях висловила думку про те, що просить справу вирішити на розсуд суду за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що вимоги позивача є законними, правомірними, обґрунтованими, та за наявності деяких обставин, підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 24.04.2013 року було розірвано, рішення набрало чинності (а.с. 5).

Від даних стосунків мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 , виданого першим Суворовським ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 776 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 СК України - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Дитина проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 , як батько дитини, прагне спілкування з донькою, однак відповідач перешкоджає у цьому.

Згідно ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною, до позову додано висновок органу опіки та піклування Біляївської РДА Одеської області, складений на підставі звернення до них ОСОБА_1 .

За змістом даного висновку, наданого для пред`явлення до суду, враховуючи встановленні органом опіки та піклування Біляївської РДА даних, керуючись ст. ст. 141, 150, 153 Сімейного кодексу України, орган вважає за доцільне визначити час та місце зустрічі батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожного вівторка з 17 години до 20.00 години, щочетверга з 17.00 години до 20.00 години та щонеділі з 18 години до 20.00 години за місцем проживання батька, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері, ОСОБА_2 (а.с. 79-80).

Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 307 Одеської міської ради від 19.02.2018 року № 4, з вересня 2013 року малолітня ОСОБА_4 2011 року народження відвідує заклад. Вихованням дитини займаються батьки дитини, мати приводить до доньку до закладу, а батько забирає. За перебування дитини в закладі сплачує ОСОБА_1 донька в ньому відчуває захист та підтримку. Чоловік завжди привітний, охайний, уважний до вихователів та дітей (а.с. 7).

Згідно характеристики працює в ТОВ «Трансойл Одеса» на посаді завідуючого господарством, та показав себе як хорошого працівника, має позитивну характеристику. Отримує постійний дохід (а.с. 8-9).

Має постійне житло, згідно прописки, разом з ним проживає його батько (а.с. 10). Як житель будинку, характеризується добре (а.с. 11, 13, 18).

Позивач сплачує аліменти про, що надав суду копії квитанцій про перерахунок коштів, також приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини про, що також свідчать наданні ним квитанції (а.с. 20, 22-31).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого обєднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дітей, суд враховує те, що форми й методи виховання дітей не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, приймаючи до уваги висновок про участь батька у вихованні дітей, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Норми ст. 7 СК України передбачають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Таким чином, розірвання шлюбу між батьками та проживання дитини з матір`ю, окремо від батька, ніяким чином не обмежує ОСОБА_1 в його правах щодо спілкування та виховання дитини.

Згідно ч. 4. 5 ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З наданим суду висновком органу опіки та піклування, суд частково згоден, та приймає до уваги. Однак при цьому, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, вважає за необхідне враховувати інтелектуальний, соціальний та фізичний розвиток дитини, який полягає у тому, що дитина відвідує зайняття, кружки, спортивні секції, тому в деякі дні та години тижня її розклад дня може суперечити встановленому судом часу побачень з батьком, то у такому разі побачення можуть відбуватись у понеділок та середу з 17:00 год. до 20:00 год.

Щодо твердження відповідачки про те, що за адресую реєстрації та проживання позивача, також проживає його батько ОСОБА_5 1961 року народження через, що вказанні умови проживання не є допустимими, для віку дитини, то суд не знаходить в цьому жодної загрози у розвитку малолітньої ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 є її рідни дідусем. Спілкування з яким також є важливою частиною розвитку дитини.

Щодо доводів відповідача про те, що в квартирі її чоловіка також проживає жінка з дитиною протилежної статі, то суд досить критично ставиться до цих доводів, оскільки надані суду відповідачем характеристики ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як доказ цього факту, не доведені, так як у якості свідків, в судовому засіданні вони допитаними не були.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johan sen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. А у відповідності матеріалів справи, дитина бажає спілкуватись із батьком, який в свою чергу приймає участь у її вихованні. Окрім того, відповідачем не наведено достатніх підстав вважати, що спілкування ОСОБА_1 з донькою негативно впливає на неї.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 19, 141, 150, 153, 157, 159 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 79-81, 177, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: Біляївська районна державна адміністрація, місце знаходження: Одеська область, Біляївський район, м.Біляївка, просп. Незалежності,11 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини:

- систематичні побачення з донькою два рази на тиждень, а саме вівторок та четверг з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням відвідування дитиною будь яких зайнять, кружків, спортивних секцій тощо.

У разі відвідування дитиною у зазначені дні будь яких зайнять, кружків, спортивних секцій тощо, побачення відбуваються у понеділок та середу з 17:00 год. до 20:00 год.

Встановити дні, по яких ОСОБА_1 буде забирати дитину до себе додому, а саме: кожну суботу, з 18:00 години суботи до 18:00 години неділі з правом залишити дитину на ніч з суботи на неділю, за місцем проживання батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері, ОСОБА_2 , враховуючи думку та стан здоров`я дитини.

Встановити дні, по яких ОСОБА_1 буде забирати дитину до себе додому в період літніх канікул, а саме: два тижні у серпні місяці щороку.

Повний текст рішення складено 25 червня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Буран В.М.