Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 760/4123/16-ц

провадження № 61-13947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Державна служба інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Бодюка Віталія Адамовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року у складі судді Оксюти Т. Г. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Саліхова В. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень на позов і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності (далі - ДСІВ України), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним патенту України на корисну модель, посилаючись на те, що 14 лютого 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до ДСІВ України заявку № u201501233 та документи на реєстрацію корисної моделі, на підставі яких 12 травня 2015 року ДСІВ України було видано патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», про що здійснено публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». Зазначений патент України не відповідає умовам надання правової охорони, передбаченим статтею 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Він є правоволодільцем діючого патенту України на винахід № НОМЕР_2, здійснює господарську діяльність та реалізує «ІНФОРМАЦІЯ_2» (дата подання заявки 06 березня 2007 року), який у своїй формулі має такі ж самі ознаки як корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1». Таким чином, корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» не могла бути визнана новою та придатною для набуття правової охорони як об`єкт права інтелектуальної власності, оскільки сукупність її ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до ДСІВ України, тобто до 14 лютого 2015 року. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» від дати публікації відомостей про його видачу, зобов`язати ДСІВ України внести запис до Державного реєстру патентів на корисні моделі стосовно визнання недійсним зазначеного патенту та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

ДСІВ України заперечила проти позову, посилаючись на те, що її дії щодо видачі патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним повністю патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» від дати публікації відомостей про його видачу - 12 травня 2015 року. Зобов`язано ДСІВ України внести до Державного реєстру патентів України на корисні моделі відомості про визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» від дати публікації відомостей про його видачу - 12 травня 2015 року та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 551,20 грн з кожного та витрат за проведення експертизи в сумі 4 002 грн з кожного.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає умовам патентоздатності, передбаченим частиною другою статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та статтею 460 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а саме не є новою і не є придатною для набуття правової охорони як об`єкт права інтелектуальної власності, оскільки сукупність її ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ДСІВ України заявки на реєстрацію корисної моделі, тобто до 14 лютого 2015 року.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У березні 2018 року представник ОСОБА_3 - адвокат Бодюк В. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 рокуі передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга. мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, не дослідили в повному обсязі доказів і поклали в основу оскаржуваних судових рішень висновок Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України № 1106, складений 29 серпня 2016 року судовим експертом Дорошенком О. Ф. за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, та висновок Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 19/8-6/27(ІВ)-СЕ/17, складений 16 листопада 2017 року судовим експертом Ковальовим К. М. за результатами проведення повторної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, які містять неправильно визначені суттєві ознаки корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року, тому не могли бути оцінені судами як належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Суди безпідставно взяли до уваги вищевказані висновки судових експертиз, які суперечать іншими доказами у справі, зокрема висновку Центру судової експертизи та експертних досліджень від 29 січня 2018 року № 001-ОВМ/18 за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, яким підтверджено, що корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року відповідає умові патентоздатності «новизна», оскільки з рівня техніки невідома вся сукупність ознак незалежного пункту формули вказаної корисної моделі. Також суди не звернули уваги на те, що за клопотанням позивача ДСІВ України було проведено кваліфікаційну експертизу, за результатами якої складено висновок від 14 лютого 2015 року № 22266/ЗУ/15, яким встановлено відповідність корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року такій умові патентоздатності як «новизна». Крім того, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до розгляду справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. Вказане процесуальне порушення залишилося поза увагою апеляційного суду, який не застосував імперативну норму Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо обов`язковості скасування судового рішення при розгляді справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату та час судового засідання.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі, витребувано її матеріали із Солом`янського районного суду міста Києва та зупинено виконання рішення цього суду від 13 жовтня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

05 липня 2018 року справа № 760/4123/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що за патентом України № НОМЕР_2 ОСОБА_4 набув права інтелектуальної власності на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2». Згідно з описом до патенту на винахід заявку № u200702476 ОСОБА_4 подав 06 березня 2007 року, а реєстрація його права відбулася 26 травня 2008 року. Зазначений винахід містить ложемент, пристосований для встановлення в нахиленому положенні на верхній і нижній опорах, засоби для регулювання нахилу ложемента, засоби для утримання пацієнта на прогонній частині нахиленого ложемента в положенні лежачи й опору для ніг пацієнта, який відрізняється тим, що вказаний ложемент виконаний у формі дуги з можливістю регулювання радіуса її вигину залежно від стану пацієнта».

На підставі заявки № u201501233 від 14 лютого 2015 року ДСІВ України зареєструвала та видала на ім`я відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зазначена корисна модель має такий опис: «Пристрій для профілактики та лікування захворювань опорно-рухового апарату людини містить дугоподібний металевий каркас, в якому закріплений ложемент, складений з панелі та змінних еластичних валиків, утворюючих робочу поверхню, і споряджений опорним валиком для ніг в нижній частині, підголівним валиком у верхній частині та розтяжками-еспандерами, вертикальну металеву раму-опору для закріплення на ній в нахиленому положенні дугоподібного металевого каркаса з ложементом, споряджену засобами для регулювання поперекового нахилу ложемента. Ложемент виконаний модульним, складеним із знімних взаємозамінних панельних та валикових модулів, утворених змінними еластичними валиками».

В основу корисної моделі поставлена задача вдосконалення пристрою для профілактики та лікування захворювань опороно-рухового апарату людини, у якому за рахунок нового виконання відомих елементів забезпечується підвищення ефективності профілактики та лікування захворювань опорно-рухового апарату людини внаслідок можливості урахування індивідуальних особливостей пацієнта, за рахунок чого досягається розширення функціональних можливостей пристрою.

Матеріали справи місять декілька висновків фахівців у відповідній галузі науки щодо корисної моделі.

За клопотанням ОСОБА_1 , відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», 16 грудня 2015 року експертом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) ДСІВ України Курносовою С. В. складено висновок експертизи щодо умов патентоздатності № 22266/ЗУ/15, яким встановлено, що опублікована формула запатентованої корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 має один незалежний пункт за номером 1 та два залежних пункти під номерами 2 і 3 (пункт 2.1 висновку). Вказаний у пункті 1 формули корисної моделі пристрій відрізняється від протипоставленого документа, яким є патент України № НОМЕР_2 на винахід, тим, що ложемент виконаний модульним, містить панельні та валкові модулі, які виконані взаємозамінними. Відповідно до опису корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 таке виконання забезпечує створення пристрою з модулями ложемента, кількість яких і місце їх розташування можуть бути обрані в кожному випадку в залежності від потреб і особливостей конкретного пацієнта. Таким чином, незалежний пункт 1 формули корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 містить ознаки, які відрізняють описаний в пункті 1 формули корисної моделі пристрій від відомих з рівня техніки пристроїв аналогічного призначення (абзаци 3-4 пункту 4.1 висновку). Враховуючи вищенаведене, експертом зроблено висновок, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеними для неї частиною другою статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». При цьому в пункті 2.2.2 висновку експертизи зазначено, що пункт 1 формули корисної моделі містить ознаки: ложемент виконаний модульним, складеним із знімних взаємозамінних панельних та валикових модулів, утворених змінними еластичними валиками. На думку експерта ці ознаки викладені неясно і неоднозначно, оскільки є неясним, вказані змінні еластичні валки утворюють валкові модулі чи змінні еластичні валки утворюють валкові та панельні модулі.

Згідно з висновком Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України № 1106, складеним 29 серпня 2016 року судовим експертом Дорошенком О. Ф. за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, експертом наведено таблицю 2 - порівняння ознак, що містяться у незалежному пункті формули корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1, з ознаками пристрою «Кипарис» для профілактики та лікування захворювань хребта та пов`язаних з цим розладів, за описом до патенту України № НОМЕР_2 на винахід, внаслідок чого виявлено еквівалентні ознаки, а саме: в патенті України № НОМЕР_1 вказано, що «ложемент виконаний модульним», «складеним із знімних взаємозамінних панельних», «та валикових модулів, утворених змінними еластичними валиками», а в патенті України № НОМЕР_2 - «ложемент виконаний з можливістю швидкої заміни елементів», «складається з панелі-дуги», «та низка малих гумових ребристих знімних спинних валиків». Експерт зазначив, що ці ознаки не відрізняються за виконуваною функцією та результатом, який досягається, тому є еквівалентними. Експертом зроблено висновок, що сукупність ознак корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки на нього, тобто до 14 лютого 2015 року.

Під час розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_3 - адвокат Ортинська М. Ю. завила клопотання про призначення в цій справі повторної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року клопотання представника відповідача задоволено. Призначено повторну судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

За результатами проведення повторної комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності експертами Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України Чабанець Т. М. та Фоя О. А. було складено висновок від 19 травня 2017 року № 046/17, в якому зазначено, що винахід за патентом України на винахід № НОМЕР_2 за описом не містить всієї сукупності ознак корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1, а тому останній є таким, що відповідає умовам патентоздатності. При цьому визнані такими, що не співпадають, наступні ознаки: «засіб для регулювання поперекового нахилу ложемента» (патент України № НОМЕР_1) і «ложемент містить засоби додаткового регулювання радіуса його вигину і його поперекового нахилу, що являють собою два жорсткі троси-розтяжки, які розміщені під ложементом з його боків, а їхні кінці закріплені на верхньому і нижньому кінцях ложемента, причому вказані троси-розтяжки виконані з можливістю зміни їхньої довжини (пункт 4 формули корисної моделі за патентом України № НОМЕР_2)»; «ложемент виконаний модульним», «складеним із змінних», «взаємозамінних панельних модулів» (патент України № НОМЕР_1) і «ложемент виконаний у формі дуги (пункт 1 формули); панель-дуга займає від 1/4 до 3/4 довжини ложемента і розміщена в його нижній частині, над вказаною панеллю-дугою в пазах профілів металевих каркасів-дуг розміщена з можливістю обертання низка малих еластичних знімних валиків, металеві осі яких входять в прокладки-підшипники, розташовані в згаданих пазах профілів, причому довжина валиків більша за відстань між довгими м`язами спини рівно на їхню товщину, і у верхню частину згаданої конструкції жорстко вмонтована панель-опора для голови (пункт 6 формули)» (патент України № НОМЕР_2).

Також за клопотанням представника позивача - ОСОБА_11 ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року в цій справі було призначено повторну судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з висновком Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 19/8-6/27(ІВ)-СЕ/17, складеним 16 листопада 2017 року судовим експертом Ковальовим К. М. за результатами проведення повторної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 не відповідає умовам патентоздатності. Сукупність ознак зазначеної корисної моделі стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки 14 лютого 2015 року, а саме в описі до патенту України № НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2». В ознаках корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 відсутні нові властивості, які необхідні для отримання заявленого технічного результату, на досягнення якого спрямовано корисну модель.

За висновком експертів Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України № 001-ОВМ/18 від 29 січня 2018 року, складеним за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 відповідає умові патентоздатності «новизна». При цьому в таблиці № 3 - порівняння ознак, що характеризують об`єкт охорони патенту України № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» та технічне рішення відоме з патенту України № НОМЕР_2 від 26 травня 2008 року на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_2», зазначено про те, що відомі не всі ознаки, оскільки ознака корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 «складеним із змінних взаємозамінних панельних та» і ознака технічного рішення, відомого з патенту України № НОМЕР_2 «жорстко вмонтована панель-дуга 8» відрізняються.

Відповідно до частини першої статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема винаходи, корисні моделі, промислові зразки (частина перша статті 420 ЦК України).

Згідно зі статтею 460 ЦК України корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання. Об`єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології. Законом можуть бути встановлені продукти та процеси, які не є придатними для набуття права інтелектуальної власності на них відповідно до цієї статті.

Статтею 462 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.

Права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (стаття 469 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці; в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону; г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. З метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності. За подання клопотання сплачується збір. При визнанні патенту чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, передбаченим частиною другою статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про визнання оспорюваного патенту недійсним із зобов`язанням ДСІВ України внести до Державного реєстру патентів України на корисні моделі відомості про визнання недійсним вказаного патенту та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

При цьому місцевий суд обґрунтовано послався на висновок Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України № 1106, складений 29 серпня 2016 року судовим експертом Дорошенком О. Ф. за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, яким підтверджено, що сукупність ознак корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки, тобто до 14 лютого 2015 року. Висновок вказаної експертизи узгоджується з висновком Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 19/8-6/27(ІВ)-СЕ/17, складеним 16 листопада 2017 року судовим експертом Ковальовим К. М. за результатами проведення повторної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення місцевим судом (далі - ЦПК України 2004 року), статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з частиною шостою статті 147 ЦПК України 2004 року висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд першої інстанції оцінив як доказ висновок Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України № 1106, складений 29 серпня 2016 року судовим експертом Дорошенком О. Ф. за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, а суд апеляційної інстанції дав оцінку як зазначеному висновку, так і висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 19/8-6/27(ІВ)-СЕ/17, складеному 16 листопада 2017 року судовим експертом Ковальовим К. М. за результатами проведення повторної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, тобто суди попередніх інстанцій у встановленому порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України 2004 року, статтею 89 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про належність цих доказів, а тому доводи касаційної скарги про те, що суди помилково взяли їх до уваги, є безпідставними.

Крім того, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України 2004 року, так і статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до розгляду справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша, друга статті 367 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У касаційній скарзі заявником не наведено доводів щодо порушення апеляційним судом при перегляді справи в апеляційному порядку норм процесуального права і не зазначено, що перешкодило відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 реалізувати свої процесуальні права, спростувати висновки суду першої інстанції, надати відповідні докази, заявити клопотання тощо.

Таким чином, розгляд судом першої інстанції справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не були належним чином повідомлені про час та місце її розгляду, не є підставою для скасування рішення, оскільки цей недолік був усунений апеляційним судом, який вирішив справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , належним чином повідомивши учасників справи про місце, дату і час судового засідання в апеляційному суді. Тобто відповідачі мали можливість реалізувати всі свої процесуальні права.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року було зупинено ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 червня 2018 року, то у зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Бодюка Віталія Адамовича залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов