Справа № 242/2468/20
Провадження№2-з/242/14/20
У Х В А Л А

про повернення заяви

03 липня 2020 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Коліщук З.М.,

секретаря судового хасідання Каменської А.С.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в м.Селидове заяву адвоката Верченко Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Адвокат Верченко О.О. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль «СHERY», 2013 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, шляхом заборони відчуження іншим особам, користування, вивезення за кордон України, до вирішення питання про розподіл майна в судовому порядку; зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати автомобіль «СHERY», 2013 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, на відповідне зберігання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування зазначеної заяви посилається на те, що позивач ОСОБА_1 з жовтня 2017 року по листопад 2019 року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . В період цивільного шлюбу позивач спільно з відповідачем придбали автомобіль «СHERY», 2013 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору за 160000,00 грн. Після припинення шлюбних відносин, в листопаді 2019 року відповідач вказаний вище транспортний засіб залишив особисто собі в користування, з чим категорично не згодна позивач, яка неодноразово намагалася вирішити питання в позасудовому порядку не бажає.

Вважає, що у зв`язку з тим, що автомобіль перебуває у відповідача та ним використовується, існує значний ризик втрати, пошкодження, знищення вищезазначеного автомобіля, оскільки відповідач добровільно не бажає здійснити його поділ та може його продати, що у свою чергу може ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник складає 80000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову розглядається без участі сторін по справі.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування(для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб, заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову, та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд враховує висновок Верховного Суду, висловлений в ухвалі від 20 лютого 2020 року у справі № 308/10634/19.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Пунктом 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заявником у заяві про забезпечення позову не зазначено предмет спору, до заяви не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що на час звернення до суду вказаний автомобіль продовжує перебувати у власності та у користуванні відповідача, зокрема не надано будь-якого документу на зазначений транспортний засіб, лише заяву про забезпечення позову, квитанцію про сплату судового збору та талон-повідомлення єдиного обліку № 72 про прийняття і реєстрацію заяви(повідомлення) ОСОБА_1 про те, що у заявниці виник конфлікт з чоловіком ОСОБА_2 , який погрожує вивезти авто.

Однак, з поданої заяви не можливо встановити, кому на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову належить спірний автомобіль та встановити чи не зачіпає права та інтереси третіх осіб вимога про забезпечення позову.

Така інформація може бути надана заявником шляхом отримання витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, щодо належності транспортного засобу фізичній особі.

Також, заявником на підтвердження своїх вимог, не надано доказів того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, звертаючись до суду з заявою, адвокат Верченко О.О. зазначила, що вона діє в інтересах позивача на підставі Договору про надання правничої допомоги, але до заяви зазначеного договору та свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, не додала.

Отже, не підтвердила право звернення до суду із заявою в інтересах позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ч. 9 ст. 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Верченко Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову- повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через суд, який постановив ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З.М. Коліщук