Справа № 453/543/20
№ провадження 2/453/262/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
08.05.2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Разом із позовною заявою представником позивача ОСОБА_2 було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 02.06.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Розгляд справи відбувся 02.07.2020 року без учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до заяви б/н від 21.03.2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказує на ту обставину, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.11.2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 12 254,71 грн., яка складається з наступного:
8796,90 грн. заборгованість за тілом кредиту;
в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита;
8796,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;
0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;
0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками;
0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
3457,81 грн. нарахована пеня;
0,00 грн. нарахована комісія;
0,00 грн. - штраф (фіксована частина);
0,00 грн. штраф (процентна складова).
Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2018 року.
В своїй заяві посилається на норми ст. 1218 ЦК України та зазначає, що відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинялися у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.
Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї.
На підставі наведеного, позивач вважає, що спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 29.12.2017 року по 29.06.2018 року, а тому у даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 .
Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою реєстрації місця проживання зазначена АДРЕСА_1 .
На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 07.12.2018 року була направлена претензія кредитора до Сколівської державної нотаріальної контори, на що 28.12.2018 року була отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверались.
Таким чином позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Позивач також зазначає, що 30.09.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, але жодних дій на погашення заборгованості ними не було вчинено, внаслідок чого просить позов задовольнити.
02.07.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що йому не було відомо чи отримував кредитні кошти його брат у позивача, яку саме суму було отримано та чи наявна на даний час будь-яка заборгованість, оскільки він жодних договірних відносин із позивачем ніколи не мав, жодної заборгованості перед позивачем не має, договорів не підписував та коштів не отримував.
Також вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_3 . За життя спадкодавець не набув у власність жодного майна, після його смерті будь-якого спадкового майна не успадкував, незважаючи на те, що був зареєстрований разом із братом, свідоцтво про право на спадщину на ім`я відповідача після смерті брата не видавалось, про що стверджує позивач в заяві, зазначивши про отриману інформацію у нотаріуса.
Отже, на його думку відповідач не прийняв спадщини взагалі, тому обов`язку по оплаті будь-яких боргів немає, а отже позовні вимоги являються безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У ході судового розгляду встановлено, що 21.03.2013 року ОСОБА_3 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, внаслідок чого він отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До заяви банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua.
Згідно з наданим банком розрахунком загальна заборгованість відповідача за кредитом з урахуванням штрафних санкцій станом на 06.11.2019 року становить 12 254,71 грн. та складається з наступного:
8796,90 грн. заборгованість за тілом кредиту;
в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита;
8796,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;
0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;
0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками;
0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
3457,81 грн. нарахована пеня;
0,00 грн. нарахована комісія;
0,00 грн. - штраф (фіксована частина);
0,00 грн. штраф (процентна складова).
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09.01.2018 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .
16.11.2018 року АТ «КБ «ПриватБанк» скерував до Сколівської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України.
З відповіді завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Батлюка В.І. від 14.12.2018 року на претензію АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що станом на 13.12.2018 року в Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області спадкоємці померлого ОСОБА_3 не зверталися. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.
Відомостей про отримання відповіді позивачем не надано.
Відповідно до змісту ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивач вказав у позовній заяві, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , оскільки проживав на момент смерті спадкодавця разом із ним та прийняв спадщину в такий спосіб.
Попри те, в матеріалах справи міститься довідка Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про те, що на день смерті ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно п. 4.2 Глави 9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Попри те, в матеріалах справи відсутні будь-які докази родинних відносин даних осіб з померлим ОСОБА_3 , а відтак не зрозумілою та недоведеною є обставина до якої черги спадкоємців за законом вищезазначені особи відносяться у разі, якщо вони є спадкоємцями.
Крім того, внаслідок вищезазначеної обставини у суду відсутня можливість встановити, чи належним є відповідач ОСОБА_1 у даній справі.
За таких обставин позивачем не доведено, що відповідач прийняв спадщину в установленому законом порядку.
Як вбачається з листа завідувача Сколівською державною нотаріальною конторою Батлюк В. ОСОБА_6 за вих. №361/01-19 від 01.07.2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася.
Відповідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 320/6489/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 333/2129/17, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна.
В порушення вищенаведених норм права позивачем у позовній заяві не було вказано ані обсягу спадкового майна покійного ОСОБА_3 , ані кола спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті, а відтак не було надано доказів того, що вартість спадкового майна дорівнює або перевищує суму заявлених вимог.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , і що саме дана особа прийняла спадщину у порядку, передбаченому чинним законодавством, а вартість успадкованого ним майна дорівнює або перевищує суму зобов`язань ОСОБА_3 за договором від 21.03.2013 року, внаслідок чого підстав для задоволення позову суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя