Дата документу 02.07.2020 Справа № 335/44/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/44/19 Головуючий у 1 інстанції Рибалко Н.І.
Провадження №22ц/807/1836/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «ЕЛУАШ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 25 травня 2018 року, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом колісним трактором Т-150К, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом 1ПТС-10,д/н НОМЕР_2 , які належать КП «ЕЛУАШ», на перехресті вул.Бородинська та вул.Каширське шосе у м.Запоріжжя, перед початком руху не впевнився в безпечності маневру скоїв зіткнення з автомобілем Toyota RAV4,д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить на праві власності позивачу.

Внаслідок ДТП належний ОСОБА_1 автомобіль зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП, та йому було завдано матеріальних збитків на суму 36665,52 грн., що підтверджується висновком експерта з авто товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 18/07 від 18 липня 2018 року. Крім матеріальних збитків позивачу було спричинено моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, а саме 8810 грн.

Крім того, у зв`язку з настанням події ДТП, ним були понесені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку 1500 грн., та за проведення судової автотехнічної експертизи - 4500 грн.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з КП «ЕЛУАШ» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 36665,52 грн., моральної шкоди 8 810 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 1500 грн., судової авто технічної експертизи - 4500 грн., та судові витрати (судовий збір) у розмірі 704,80 грн.

Під час розгляду справи, ОСОБА_4 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначав, що розмір матеріальних збитків відповідно до акту виконаних робіт з відновлення автомобіля дорівнює 38000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «ЕЛУАШ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 36665,52 грн., в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 1500 грн., моральної шкоди 5000 грн., судового збору 704,80 грн., що в загальному розмірі складає 43870,32 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню лише у розмірі 36665,52 грн., який підтверджено висновком експерта з авто товарознавчого дослідження від 180 липня 2018 року, оскільки акт виконаних робіт ПП ОСОБА_5 від 20 вересня 2019 року не є належним доказом, крім того, 12 січня 2016 року ПП ОСОБА_5 припинив підприємницьку діяльність. Мотиви часткового відшкодування моральної шкоди обґрунтовані тривалостю позбавлення можливості користуватися транспортним засобом та вимогами розумності і справедливості.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, КП «ЕЛУАШ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, подало апеляційну скаргу, в якій просять рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги, КП «ЕЛУАШ» зазначає, що при поданні позовної заяви позивач в обґрунтування своїх вимог в частині розміру матеріальних збитків внаслідок ДТП посилався на висновок експерта з авто товарознавчого дослідження від 18 липня 2018 року № 18/07, відповідного до якого розмір матеріальної шкоди дорівнює 36665,52 грн. Проте, 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, якою змінено підстави позовних вимог та збільшено розмір матеріальних збитків до 38000 грн., посилаючись на акт виконаних робіт від 20 вересня 2019 року ПП ОСОБА_5 . За таких підстав, суд першої інстанції за умови дотримання принципів цивільного судочинства, таких як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, повинен розглядати позовні вимоги із зміненою підставою позову, а саме Акт від 20 вересня 2019 року, як підставу відшкодування матеріальних збитків. З цих підстав також не могли бути задоволені вимоги щодо відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження. Щодо задоволення відшкодування моральної шкоди, КП «ЕЛУАШ» зазначає, що позивачем моральні страждання та втрати нормальних життєвих зв`язків не підтверджено. Не надано доказів перебування на амбулаторному лікуванні, та не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між фактом ДТП та виникнення саме у нього моральних страждань.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу КП «ЕЛУАШ».

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведених вимог при ухваленні рішення, суд першої інстанції дотримався.

Так, приписами ч.ч. 1,4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року про закриття адміністративного провадження за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 вбачається, що 25 травня 2018 року, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - колісним трактором Т-150К, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом 1ПТС-10,д/н НОМЕР_2 , на перехресті вул.Бородинська та вул.Каширське шосе у м.Запоріжжя, перед початком руху не впевнився в безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем Toyota RAV4,д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди, постраждалих немає.

Вищезазначеною постановою встановлена винуватість водія ОСОБА_2 у ДТП, яка сталася 25 травня 2018 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року по справі № 334/3793/18 у відношенні ОСОБА_3 провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (а.с. 11).

Учасниками справи визнається, що транспортний засіб - колісний трактор Т-150К, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом 1ПТС-10,д/н НОМЕР_2 належать КП «ЕЛУАШ».

Зі свідоцтва про реєстрацію про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , вбачається, що Toyota RAV4,д/н НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с. 9).

Висновком експерта з автотоварознавчого дослідження від 18.07.2018 року, вартість матеріальних збитків завданих власнику КТЗ Toyota RAV4,д/н НОМЕР_3 , встановлено у розмірі 36665,52 грн. (а.с. 12-24).

Згідно з копією квитанції № 002543 від 01 червня 2018 року від ОСОБА_1 за автоекспертизу прийнято 1500 грн. (а.с. 25).

Згідно з частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Також, згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У частинах другій, п`ятій статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши, що висновком експерта з автотоварознавчого дослідження від 18 липня 2018 року підтверджено завдану позивачу матеріальну шкоду в розмірі 36665,52 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що КП «ЕЛУАШ» зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 зазначений розмір матеріальної шкоди.

Установивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія КП «ЕЛУАШ», в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль, що об`єктивно свідчить про спричинення душевних хвилювань та негативних наслідків, обґрунтованим є висновок суду про наявність правових підстав для стягнення з КП «ЕЛУАШ» моральної шкоди.

Аргументи апеляційної скарги про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував відсутність у матеріалах справи відповідних доказів, є особистим припущенням відповідача, яке ґрунтується на формальному запереченні обов`язку відшкодувати позивачу завдану шкоду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, оскільки відшкодування моральних страждань у розмірі 5000 грн., визначено з урахуванням обставин справи, верховенства права, вимог розумності та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.).

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вбачається, що ОСОБА_1 звернувшись до суду з цим позовом, на підтвердження вартості матеріального збитку шкоди надав суду висновок експерта з автотоварознавчого дослідження № 18/07 від 18 липня 2018 року. У червні 2019 року ОСОБА_1 надав суду уточнену позовну заяву, (фактично заяву про збільшення позовних вимог) в якій матеріальний збиток шкоди визначив у розмірі 38000 грн. відповідно до акту виконаних робіт від 20 вересня 2019 року ПП ОСОБА_5 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводи КП «ЕЛУАШ» що вказаною заявою ОСОБА_1 змінив підстави позовних вимог ґрунтуються на помилковому розумінні процесуального законодавства.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави позову як елемент його змісту є факти (обставини) і закон, на підставі яких позивач просить про захист свого права.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, висновок експерта з автотоварознавчого дослідження № 18/07 від 18 липня 2018 року та акт виконаних робіт від 20 вересня 2019 року ПП ОСОБА_5 є лише доказами, які підтверджують саме розмір заявленою позивачем вимоги, які судом першої інстанції оцінено відповідно до вимог ст. 89 ЦППК України.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги, яка фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02 липня 2020року.

Головуючий:

Судді: