ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року

м.Суми

Справа №584/842/19

Номер провадження 22-ц/816/1424/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 20 травня 2020 року в складі судді Данік Я.І., постановленої у м. Путивлі,

в с т а н о в и в:

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «BIOL BUSINESS» про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 1,682 га, кадастровий номер :06:001:0696, розташованої на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, укладеного 02 квітня 2007 року та зареєстрованого у Путивльському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», запис у Державному реєстрі земель №98 від 21 травня 2007 року. Вимоги позову мотивовано тим, що відповідач не сплачував орендну плату у 2016, 2017 та 2018 роках, чим порушив умови договору.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 20 травня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Волокитинське» про визнання права володіння та користування земельною ділянкою та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

ОСОБА_1 з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не встановив, чи є предмет доказування у даній справі та у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» спільним, а позовні вимоги такими, що нерозривно пов`язані між собою, тобто не встановив об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

Оскільки в апеляційному порядку оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, тому розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення цивільної справи № 584/125/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «BIOL BUSINESS» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Волокитинське» про визнання права володіння та користування земельною ділянкою та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки має значення для подальшого розгляду даної цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, а тому суд вважав неможливим розгляд даної справи до розгляду цивільної справи № 584/125/20.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Разом з тим, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, не навів мотивів, які факти можуть бути встановлені або спростовані за наслідками розгляду цивільної справи № 584/125/20 та їх вплив на вирішення даної справи.

Також суд першої інстанції не перевірив належним чином, чи є спільним предмет доказування в обох справах та чи є вимоги в цих справах такими, що нерозривно пов`язані між собою, що давало б підстави встановити об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Такі ж правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа № 755/4039/17, провадження № 61-19434св18).

З роз`яснень, наданих у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК (у новій редакції ст. 251 ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Колегія суддів вважає, що в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі № 584/125/20 виключає можливість на підставі наданих доказів встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні процесуального питання щодо зупинення провадження у справі до результатів розгляду цивільної справи № 584/125/20 допущено неповне з`ясування обставин справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу

Путивльського районного суду Сумської області від 20 травня 2020 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.І.Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук