Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 234/8332/18

провадження № 61-9014ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» про спонукання до вчинення дій, зобов`язання закриття особового рахунку, припинення нарахування платежів за неотримані послуги з теплопостачання, припинення зловживання монопольним становищем,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» про спонукання до вчинення дій, зобов`язання закриття особового рахунку № НОМЕР_1, припинення нарахування платежів за неотримані послуги з теплопостачання, припинення зловживання монопольним становищем,

Позов обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 29 грудня 2003 року ВВВ № 002120. 08 лютого 2018 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою про закриття особового рахунку № НОМЕР_1, оскільки повністю відмовився від послуг відповідача з постачання теплової енергії у зв`язку з їх неналежною якістю та вимагав щоб теплопостачальна організація - Виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» закрила особовий рахунок № НОМЕР_1, припинила надсилати неправомірні розрахунки нарахування коштів за неотримані послуги з теплопостачання. До теплопостачальної організації подано заяву від 09 жовтня 2017 року № 701, де викладено прохання документально зафіксувати відсутність приладів опалення, повну ізоляцію стояків центрального опалення, повну ізоляцію огороджувальних конструкцій із сусідніми помешканнями.

Його заява в черговий раз проігнорована теплопостачальною організацією - Виробничею одиницею «Краматорськміжрайтепломережа», як залишена без відповіді і заява від 08 лютого 2018 року № НОМЕР_1 про закриття особового рахунку.

Зазначав про те, що його квартира не має опалювальних приладів - радіаторів і він не отримує послуг з центрального теплопостачання, про що свідчать: протоколи від 04 грудня 2017 року № 9612, від 19 січня 2018 року № 1920 дослідження повітря житлових та громадських приміщень Краматорської міської філії державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України»; технічний паспорт від 28 грудня 2017 року № 6432-П. Увесь опалювальний сезон 2017 - 2018 року позивач зовсім не отримував послуг з теплопостачання, а теплопостачальна організація надсилає йому квитанції про сплату неотриманої послуги.

Крім того, зазначав, що теплопостачальна організація фактично використовує його житлове приміщення для опалення вище стоячих поверхів у будинку, за що мала б сплатити 6 155,83 грн.

Також вважав, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінив у 20 000 грн.

Ураховуючи наведене просив спонукати відповідача вчинити певні дії, зобов`язати закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 і не нараховувати фіктивні плажежі за фактично ненадані послуги, стягнути з відповідача 6 155,83 грн за надані відповідачу послуги та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 20 000 моральної шкоди, а всього 26 155,83 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів того, що до відключення своєї квартири від системи централізованого опалення він звертався з письмовою заявою про відключення від мережі централізованого опалення до відповідної комісії, і такий дозвіл на відключення йому надано, тому фактичне відключення від системи централізованого опалення є самовільним. Відповідно не підлягають задоволенню й інші вимоги.

Постановою Донецького апеляційного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є захист прав споживачів шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, зобов`язати закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 і не нараховувати платежі за фактично ненадані послуги, стягнути з відповідача 6 155,83 грн за надані відповідачу послуги та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 20 000 моральної шкоди, а всього 26 155,83 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 26 155,83 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн*250=525 500 грн).

Отже, зазначена справа як справа про захист прав споживачів з відповідною ціною позову є малозначною відповідно до вимог закону.

Також ця справа, у якій є вимоги немайнового характеру (про зобов`язання відповідача закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 і не нараховувати платежі за фактично ненадані послуги) не є справою з ціною позову, яка перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте в основному зводяться до незгоди зі встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» про спонукання до вчинення дій, зобов`язання закриття особового рахунку, припинення нарахування платежів за неотримані послуги з теплопостачання, припинення зловживання монопольним становищем відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний