Ухвала

03 липня 2020 року

м. Київ

справа № 274/4166/19

провадження № 61-9560ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В.М.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») та просила суд визнати виконавчий напис від 27 лютого 2018 року № 391, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 21 305,05 грн, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на її користь з ПАТ «Ідея Банк» 12 101,61 грн, які були стягнуті під час примусового виконання оспорюваного виконавчого напису.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 травня 2020 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов задоволено, визнано виконавчий напис № 391, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічом О. М. 27 лютого 2018 року щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2017 року № Р51.994.70720, укладеним із публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 21 305,05 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 12 101,61 грн.

Стягнуто з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3 073,60 грн.

У червні 2020 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 21 травня 2020 року.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК Українизакріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК Українирозташована у розділі«Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для обов`язкового скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржуються, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Ідея Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко