Справа №751/3135/20
Провадження №2/751/738/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

при секретарі Сащенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання,

з участю представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - адвоката Руденок П.С.,

І. Стислий виклад позиції позивача і відповідачів.

ТОВ фірма «ТехНова» звернулось з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання: солідарно у розмірі 11475,62 гривень за період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року, 3 % річних у сумі 799,20 гривень та інфляційні в сумі 1839,22 гривень, а всього 14114,04 гривня; з ОСОБА_1 18182,79 гривень за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року, 3 % річних в сумі 228,71 гривня та інфляційні в сумі 151,45 гривень, а всього 18562,95 гривень; пропорційно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 2102 гривні судового збору. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що позивач надає послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2003 року і в якій з 01.07.2015 року по 24.10.2018 року була зареєстрована ОСОБА_2 . Типовий договір про приєднання про надання послуг було опубліковано в газеті «Чернігівські відомості» №32 від 06.08.2014 року та його зміст розташований на сайті підприємства і обов`язок укладання якого передбачений п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вказують, що з 01.12.2016 року по 01.03.2020 року позивач фактично надавав відповідачам послуги централізованого теплопостачання, за які вони своєчасно не сплатили в зв`язку з чим виникла заборгованість: солідарна у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у розмірі 11475,62 гривень за період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року, у ОСОБА_1 18182,79 гривень за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року, яка на даний час не погашена і яка нарахована згідно затверджених тарифів. Зазначають, що жодного разу відповідачі до позивача з приводу якості або неналежності наданих послуг не звертались. Підстави позову - ст.ст.11, 16, 319, 322, 509, 541, 625 ,634 ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» ст.162 ЖК України.

Суть відзиву відповідача ОСОБА_1 (а.с.58) зводиться до того, що з 2012 року вона фактично проживає в АДРЕСА_2 , а тому послуги з теплопостачання не отримувала. Вказує, що з 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає, посилається на позовну давність.

Суть відзиву відповідача ОСОБА_2 (а.с.62) зводиться до того, що з 2012 року по 2019 рік вона фактично проживала в АДРЕСА_3 , а тому послуги з теплопостачання не отримувала. Вказує, що не є власником квартири АДРЕСА_1 , її участь у оплаті послуг виникає лише перед власником (ст.156 ЖК України), посилається на позовну давність.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 (а.с.75-78) позивач вказує, що посилання на акт від 18.06.2020 року є необґрунтованими, оскільки в акті зазначено, що ОСОБА_2 була зареєстрована з 01.07.2015 року по 24.10.2018 року і саме цей період є предметом позовних вимог про солідарне стягнення; в договорі оренди приміщення від 24.01.2012 року відсутній підпис орендаря ОСОБА_2 , відсутній акт приймання-передачі орендованого приміщення, продовження дій договору вчинено у неналежний спосіб, а отже він є таким, що неукладений; солідарний обов`язок оплати наданих послуг виник в силу ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.543,544 ЦК України; 18.09.2019 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , у видачі якого ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.10.2019 року було відмовлено, а отже строк позовної давності перервався.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 (а.с.84-87) позивач вказує, що посилання на акт від 18.06.2020 року є необґрунтованими, оскільки в акті зазначено, що ОСОБА_2 була зареєстрована з 01.07.2015 року по 24.10.2018 року, але саме цей період є предметом позовних вимог про солідарне стягнення і в ньому не зазначено щодо не проживання та не користування своєю власністю ОСОБА_1 ; вона має зареєстроване право власності, а отже згідно ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України зобов`язана утримувати майно; солідарний обов`язок оплати наданих послуг виник в силу ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.543,544 ЦК України; 18.09.2019 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , у видачі якого ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.10.2019 року було відмовлено, а отже строк позовної давності перервався.

Відповідач ОСОБА_1 подала заперечення (а.с.100) в яких вказала, що позивач звертається із позовом про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року, а не з 2012 року; послуги з 2018 року не отримувала, оскільки не проживала за вказаною позивачем адресою, тому із скаргами та заявами до позивача не зверталась, витяги зі списками житлових будинків не містять жодних підписів.

Відповідач ОСОБА_2 подала заперечення (а.с.102) в яких вказала, що помилково надала копію не підписаного договору оренди; зміни в договір оренди не вносились, була його пролонгація; акт від 18.06.2020 року не містить інформації щодо не проживання та не користування власністю з 2012 року.

Позивачем подано додаткові пояснення (а.с.117-118) в яких вказує, що представлений відповідачами акт від 18.06.2020 року не є підставою звільнення від обов`язку сплачувати за послугу з централізованого опалення, від якої вони не відмовлялись, а судові накази від 29.12.2016 року і від 21.12.2015 року та сплата ОСОБА_2 заборгованості свідчать про її фактичне користування комунальними послугами в період реєстрації.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.05.2020 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_1 11.06.2020 року надала відзив на позов (а.с.58).

Відповідач ОСОБА_2 11.06.2020 року надала відзив на позов (а.с.62).

Позивач 24.06.2020 року надав відповідь на відзив ОСОБА_2 (а.с.75-78).

Позивач 24.06.2020 року надав відповідь на відзив ОСОБА_1 (а.с.84-87).

Відповідач ОСОБА_1 25.06.2020 року надала заперечення (а.с.100).

Відповідач ОСОБА_2 надала заперечення (а.с.102).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і виклала пояснення вказані в позовній заяві і відповідях на відзиви. В подальшому звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.115) до якої додала додаткові пояснення (а.с.117-118).

Відповідач ОСОБА_2 і представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю і виклали пояснення зазначені у відзивах на позовну заяву та запереченнях. В подальшому звернулись із заявами про розгляд справи без їх та представника участі (а.с.129-131).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, застосовані судом норми права, докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2003 року № 631 (а.с.17 на звороті).

З 01.07.2015 року по 24.10.2018 року в квартири АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.18).

ТОВ фірма ТехНова надає послуги з опалення квартири АДРЕСА_1 у відповідності з розпорядженнями Чернігівської міської ради про початок та кінець опалювальних сезонів 2016-2020 років (а.с.21-27) та згідно графіків (а.с.28-33) і тарифів (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Заборгованість по оплаті за надані послуги з опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року дорівнює 11475,62 гривні, за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року 18182,79 гривень (а.с.8).

3 % річних та інфляційні на суму простроченої заборгованості за надані послуги з опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року дорівнюють 799,10 гривні і 1839,22 гривень відповідно, за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року 228,71 гривень і 151,45 гривень відповідно (а.с.9-12).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.10.2019 року (а.с.17) відмовлено у видачі судового наказу ТОВ фірма «ТехНова» за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Положення ст. 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , то в неї наявне зобов`язання по утриманню даної квартири.

Зобов`язальні відносини між сторонами врегульовані законодавством у сфері надання і споживання послуг з опалення, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями.

В ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах і відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Типовий договір про приєднання про надання послуг було опубліковано в газеті «Чернігівські відомості» №32 від 06.08.2014 року (а.с.34-35) і згідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

За змістом Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» (в поточній редакції) реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування (реєстрація (в редакції Закону станом на день здійснення реєстрації) - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла).

Представлений відповідачем ОСОБА_2 акт від 18.06.2020 року (а.с.59) про те, що « ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 з 01.07.2015 року по 24.10.2018 року, але не проживала. За даною адресою на 18.06.2020 року ніхто не проживає з 2018 року зі слів сусідів», договір оренди житлового приміщення від 24.01.2012 року (а.с.103-104), акт приймання-передачі не підтверджують постійне місце проживання ОСОБА_2 за іншою адресою ніж квартира АДРЕСА_1 , а отже і відсутність її обов`язку по сплаті послуги у вигляді теплопостачання.

Представлені позивачем судові накази (а.с.120-123) та розрахунок з банком (а.с.119) суд не приймає в якості доказу фактичного користування ОСОБА_2 в період з 01.07.2015 року по 24.10.2018 року послугами з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, оскільки вони не відповідають критеріям належності та допустимості (статті 77 і 78 ЦПК України) та не є визначальними для вирішення даного спору.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року визначено право споживача на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідачі до позивача із такою заявою не звертались.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, ОСОБА_2 в період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року несе солідарну відповідальність із ОСОБА_1 за зобов`язанням з оплати послуги з теплопостачання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг на боржників покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Розрахунки заборгованості, 3% річних та інфляційних (а.с.8-12) відповідачами не оспорювалися, доказів на їх спростування суду не надавалось, а отже суд з ними погоджується.

Щодо строків позовної давності, то відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Згідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Оскільки позивачем пред`являлась вимога до відповідачів (а.с.17), то строк позовної давності перервався.

Статті 156, 162 ЖК України регулюють правовідносини з найму житлового приміщення (порядок визначення та внесення плати за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності та право користування яким мають інші особи, зокрема наймачі на підставі договору найму (ст.759 ЦК України), тобто речове право на чуже майно, а отже застосуванню до правовідносин, що виникли між постачальником комунальних послуг і їх споживачем щодо сплати, норми ст.ст.156,162 ЖК України застосуванню не підлягають.

Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази у їх сукупності з правовими нормами, виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що права позивача на своєчасність оплати за надані послуги підлягають відновленню заявленим способом, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 гривні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 11475 гривень 62 копійки за період з 01.12.2016 року по 24.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , 3 % річних у сумі 799 гривень 20 копійок та інфляційні в сумі 1839 гривень 22 копійки, а всього 14114 (чотирнадцять тисяч сто чотирнадцять) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 18182 гривні 79 копійок за період з 24.10.2018 року по 01.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 , 3 % річних у сумі 228 гривень 71 копійку та інфляційні в сумі 151 гривню 45 копійок, а всього 18562 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» судовий збір в сумі 2102 гривні 00 копійок по 1051 (одній тисячі п`ятдесят одній) гривні 00 копійок з кожної.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк» в м. Києві, код 21680602).

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ).

Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2020 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова