справа № 198/308/20
провадження № 2/0198/187/20
У х в а л а

про залишення позову без руху

30 червня 2020 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., ознайомившись з позовною заявою виконувача обов`язків керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Коршун О. в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації Дніпропетровській області до Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання розпорядження та угоди про поновлення дії договору оренди земельної ділянки недійсними, повернення земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Виконувач обов`язків керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Коршун О. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання розпорядження та угоди про поновлення дії договору оренди земельної ділянки недійсними, повернення земельних ділянок, згідно якого просив:

- визнати недійсним розпорядження голови Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-308/01-08/13 від 17.10.2013 року;

- визнати недійсною додаткову угоду від 11.06.2013 року про поновлення договору від 10.06.2003 року № 24, укладену між Юр`ївською РДА та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0455, площею 75, 605 га;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Юр`ївської РДА Сумаренко М.А. від 04.07.2017 року про реєстрацію іншого речового права права оренди строком на 10 років земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0455, площею 75, 605 га;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Юр`ївської РДА Сумаренко М.А. від 04.07.2017 року про реєстрацію іншого речового права - права оренди строком на 10 років земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0456, площею 27, 938 га;

- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути Дніпропетровській обласній державній адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0455, розташовану на території Юр`ївської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області;

- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути Дніпропетровській обласній державній адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0456, розташовану на території Юр`ївської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що зазначену позовну заяву слід залишити без руху, як таку, що не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наступних підстав:

- відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову , якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про витребування майна ціна позову визначається вартістю майна.

З матеріалів позову вбачається, що прокурором у складі позовних вимог пред`явлено вимоги про зобов`язання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути у володіння Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0455 та :04:002:0456, які є об`єктом оренди.

Правовою підставою зазначеної вимоги прокурор визначає статтю 216 ЦК України. Тобто, зазначена вимога є вимогою про застосування наслідків недійсності правочину.

За умови, що позовну вимогу заявлено про визнання правочину недійсним без застосування наслідків такої недійсності судовий збір сплачується як з немайнового спору.

За позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину судовий збір сплачується залежно від вартості майна, стосовно якого заявлено вимогу.

З огляду на викладене заявлені прокурором вимоги про зобов`язання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути у володіння Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельні ділянки водного фонду є вимогами майнового характеру.

Між тим, на порушення вказаних вимог ціна позову в позовній заяві щодо вимог майнового характеру взагалі не зазначена.

Відтак, в позовній заяві слід вказати ціну позову щодо вимог майнового характеру, визначену станом на час звернення до суду з позовною заявою, надавши на підтвердження такої відповідні докази, як-то: довідки про нормативну-грошову оцінку спірних земельних ділянок водного фонду, технічну документацію з визначення грошової оцінки спірних земельних ділянок, тощо.

Вказані відомості мають суттєве значення і для визначення правильності сплати прокурором судового збору за позовні вимоги майнового характеру та для подальшого вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

На виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України прокурором у позові викладені відомості щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, які понесені і очікується понести у зв`язку з розглядом справи.

Так, прокурор зазначає, що за пред`явлення прокуратурою позову, з урахуванням шести вимог немайнового характеру та двох вимог майнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 12 612,00 грв.

Разом з тим, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що прокурором фактично заявлено чотири, а не шість, вимог немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

З огляду на дане прокурору слід уточнити позов в цій частині з урахуванням фактично заявлених позовних вимог як немайнового так і майнового характеру, уточнивши за які саме вимоги та з якого розрахунку сплачено судовий збір в розмірі 12 612, 00 грв.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України особа, що звертається до суду зобов`язана додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги .

Відповідно до ч.5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом, із зазначенням дати такого засвідчення.

Між тим, долучені до позовної заяви копії письмових доказів, в порушення вимог ч.5 ст. 95 ЦПК України, посвідчені особою ( прокурор В.А. Ніколайчук), яка не є суб`єктом звернення ( прокурором, який подав позов), не є позивачем, не є представником позивача чи суб`єкта звернення, принаймні жодних документів на підтвердження таких повноважень не надано, тому дана особа не є учасником справи в розумінні вимог ч. 4, ч.5 ст. 95, ст. 62 ЦПК України, якими передбачено, що копії письмових доказів, що подаються суду, повинні бути засвідчені учасником справи.

Відтак, копії письмових доказів мають бути посвідчені безпосередньо суб`єктом звернення до суду.

Крім того, документи додані до позову не засвідчені належним чином, оскільки на останніх, в порушення ч.5 ст.95 ЦПК України , відсутнє заначенння дати засвідчення копій документів.

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

ВС звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах ВС від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 24.10.2019 року у справі № 810/3165/18).

Сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Така практика ВС зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення від 31.03.2005у справі «F.W. v. France», п.27).

ВС відзначає, що така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

З викладених в позовній заяві обставин незрозуміло чи розглянула Дніпропетровська обласна державна адміністрація отримане від прокурора повідомлення про наявність підстав для представництва інтересів держави від 19.06.2020 року та яке рішення прийняла за результатами розгляду ( надали відповідь на повідомлення, вважаючи, що права та інтереси не порушено, або повідомили прокуратуру , що самостійно звернуться до суду за захистом своїх прав, або вказаний орган проігнорував звернення прокурора).

З огляду на дане в позовній заяві слід викласти дані обставини на підтвердження яких зазначити відповідні докази.

Крім того, відповідно до п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Таке підтвердження має бути викладено безпосередньо позивачем у письмовій заяві та ним підписане, однак матеріали додані до позову такого підтвердження з боку позивача не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у позовній заяві зазначених вище недоліків, суд дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву виконувача обов`язків керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Коршун О. в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації Дніпропетровській області до Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання розпорядження та угоди про поновлення дії договору оренди земельної ділянки недійсними, повернення земельних ділянок - залишити без руху, повідомивши про необхідність усунути вищенаведені в мотивувальній частині ухвали недоліки позову у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі якщо недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, не будуть усунені, заява вважається неподаною і повертається особі, що її подала.

Копію ухвали надіслати виконувачу обов`язків керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 30 червня 2020 року.

Суддя С. О. Маренич