Справа № 418/2680/19
Провадження № 22-ц/810/337/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Міловського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року, ухваленого Міловським районним судом Луганської області у складі: судді Шовкуна В.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, які були виплачені готівкою,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, які були виплачені готівкою, який згодом уточнив та який мотивував тим, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 04 червня 2007 року як фізична особа підприємець та здійснює відповідну підприємницьку діяльність.

12 жовтня 2018 року між позивачем та ТОВ «Біхайв» укладено договір комісії № 2К, за умовами якого позивач за дорученням ТОВ «Біхайв» за комісійну плату зобов`язався здійснити закупівлю меду бджолиного натурального та/або продуктів бджільництва у третіх осіб - пасічників.

14.02.2019 року позивачем було здійснено закупку меду бджолиного натурального, соняшникового кількістю 1163 кг по ціні 37,50 грн за 1 кг у пасічника ОСОБА_2 та виплачено йому у відповідності до закупівельного акту б/н від 14.02.2019 р. грошові кошти готівкою у розмірі 43 031,00 грн.

Відповідачем було підписано розписку від 14.02.2019 року, у якій він зобов`язався повернути кошти покупцеві, тобто Позивачу, у повному обсязі або перерахувати на іншу суму у разі виявлення у меді після закупівлі та перевірки у лабораторії ТОВ «Біхайв» залишків антибіотиків, пестицидів та радіонуклідів.

За результатами перевірки ТОВ «Біхайв» відповідно до Акту ТОВ «Біхайв» про невідповідність № ВД.ВКЯ 19/0503 від 05.03.2019 року у меді було виявлено наявність залишків антибіотиків, а саме хлорамфенікола, у зв`язку з чим прийнято рішення про повернення продукції постачальнику - ОСОБА_2 .

Оскільки мед відповідно придбаний позивачем товар виявився недоброякісним, а він є товаром недовготривалого зберігання, і відповідач ухилився від добровільного вирішення виниклого питання, позивач реалізував мед ФОП ОСОБА_3 у кількості 1163 кг по ціні 23,00 грн за 1 кг на суму 26 749,00 грн, тому із посиланням на вимоги статей 675, 678 ЦК України, що регулюють гарантії якості товару та правові наслідки передання товару неналежної якості, просив визнати незаконні дії відповідача та зобов`язати повернути грошові кошти у розмірі 16282,00 грн як різницю у вартості придбаного та реалізованого меду шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача і стягнути судові витрати.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому підтвердив закупівлю у відповідача позивачем меду кількістю 1163 кг по ціні 37,50 грн за 1 кг на загальну суму 43 031,00 грн та зазначає, що відбір проб був здійснений з порушенням норм відбору продукції - Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 р. № 833 (далі - Порядку), а лабораторні дослідження від ТОВ «Біхайв» йому не було надано для ознайомлення. З наявністю у його меду залишків антибіотиків, пестицидів та радіонуклідів не погоджується та вказує, що у накладній на повернення товарних одиниць № 000001344 від 29.03.2019 року інше прізвище та кількість меду - « ОСОБА_4 / ОСОБА_1 » і 1238,31 кг меду, тоді як ним було продано 1163,00 кг меду, отже позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх доводів щодо повернення грошових коштів, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, які були виплачені готівкою відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та позовні вимоги задовольнити.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зайняв позицію відповідача, не звертаючи уваги на те, що всі партії меду, які були направлені до лабораторії для проведення перевірки на якість, мають маркування товарних одиниць тари, в якій було направлено мед для перевірки на відповідність якості до лабораторії, і номер маркування повністю співпадає з номером маркування, вказаному у накладній на повернення тарних одиниць з номером вказаним у акті № ВД.ВКЯ 19/0503 від 05.03.2019 року; суд безпідставно відмовив позивачу у клопотанні про приєднання до матеріалів справи характеристики номенклатури за 27.02.2019 року, в якій вказано номер маркування тарних одиниць, які співпадають з номером в акті № ВД.ВКЯ 19/0503 від 05.03.2019 року; необґрунтованим є висновок суду про зацікавленість ТОВ «Біхайв» у результатах дослідження меду; пославшись на обов`язок позивача попередньо перевіряти якість товару перед його закупівлею, суд не взяв до уваги погодження сторонами повернення відповідачем коштів за проданий мед у разі виявленні в ньому у лабораторії ТОВ «Біхайв» залишків, зокрема антибіотиків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення Міловського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року є законним та обґрунтованим, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про повернення грошових коштів, які були виплачені готівкою у розмірі 16282 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою статтею 129 Основного закону України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як Фізична особа-підприємець, що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП серії НОМЕР_1 (а.с. 4), та взятий на облік у Старобільській міжрайонній ДПІ Луганської області 04.06.2007 року у якості платника податків (а.с. 4зв.)

12.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІХАЙВ» як комітентом з одного боку та ФОП ОСОБА_1 як комісіонером з іншого було укладено Договір комісії № 2К, відповідно до умов якого позивач як комісіонер зобов`язався за дорученням ТОВ «Біхайв», за комісійну плату, від свого імені здійснити закупівлю меду бджолиного натурального та/або продуктів бджільництва у пасічників, за цінами максимальні межі яких встановлені Комітентом. До обов`язків комісіонера, зокрема належить закупівля товару, який відповідає вимогам щодо якості, вказаної у додатках до договору, та на передбачених договором умовах. Позивач має право самостійно перевірити товар на відповідність вимогам Специфікації по якості, яка є додатком до договору, надавши ТОВ «Біхайв» зразки проб товару, що планується до закупівлі для попередніх лабораторних досліджень. Товар може повертатися Комітентом Позивачу, зокрема у випадку претензій Комітента до його якості, у такому разі позивач повинен повернути ТОВ «Біхайв» на його вимогу грошові кошти, отримані для закупівлі товару або замінити товар на якісний (а.с. 7-12)

Відповідно до ветеринарно-санітарного паспорту пасіки АДРЕСА_1 відповідач є власником пасіки, ветеринарно-санітарний стан якої є задовільний, лабораторні дослідження проводились з 2015 по 2018 роки щорічно, за результатами епізотичного обстеження пасіка благополучна (а.с. 15-17).

Згідно закупівельного акту від 14.02.2019 року як Додатку № 1 до Договору комісії № 2К від 12.10.2018 року ФОП ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 мед бджолиний натуральний соняшниковий кількістю 1163 кг за ціною 37,00 грн на суму 43031,00 грн, які сплатив останньому готівкою (а.с. 18).

Відповідно до розписки від 14.02.2019 року продавець ОСОБА_2 зобов`язався перед покупцем ФОП ОСОБА_1 повернути кошти у повному обсязі та без перешкод, або перерахувати на іншу суму у разі виявлення у меду після закупівлі та перевірки у лабораторії ТОВ «Біхайв» залишків антибіотиків, пистецидів та радіонуклідів. Кошти отримав у розмірі 43031 грн (а.с. 19).

Вказані обставини ніким не оспорюються.

Звертаючись до суду про повернення грошових коштів за придбаний недоброякісний товар, позивач на підтвердження цих вимог надавав Акт ТОВ «БИХАЙН», затверджений директором ТОВ з виробництва 05.03.2019 року, згідно якого у меду соняшниковому, постачальником якого є ФОП ОСОБА_1 , а виробником ОСОБА_2 , об`ємом 1166,31 кг, виявлено залишки антибіотиків, а саме - хлорамфенікол, тобто мед не відповідає вимогам НД та специфікацій, та прийнято рішення повернути його постачальнику (а.с. 20).

Відповідно до накладної від 12.04.2019 року Позивач як Постачальник реалізував ОСОБА_3 мед соняшниковий кількістю 1163 кг за ціною 23,00 грн на суму 26749,00 грн (а.с. 21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходив з їх недоведеності протягом розгляду справи.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Спірні правовідносини склалися між сторонами з приводу повернення отриманих відповідачем від позивача коштів за придбаний мед під час виконання останнім своїх обов`язків як комісіонера за договором комісії.

Відповідно до положень статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно зі статтею 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

За змістом статті 655 ЦК України договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (частини 1, 4 статті 673 ЦК України).

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 ЦК України).

Довід скарги про необґрунтованість висновків суду щодо обов`язку позивача попередньо перевіряти якість товару перед його закупівлею є помилковим, оскільки відповідно до п. 2.3. Договору комісії діючи від свого імені та в інтересах Комітента, він зобов`язаний закупити товар, який відповідає вимогам щодо якості, вказаної у Додатках (Додаток № 4, Специфікація по якості) до цього Договору, та на умовах, передбачених цим Договором, та відповідно до п. 2.4. Договору комісії має право перевірити Товар на відповідність вимогам, зазначеним у Додатку № 4 до цього Договору, надавши Комітенту зразки проб Товару, що планується до закупівлі, для попередніх лабораторних досліджень.

Вказані дослідження мають проводитися у відповідності до Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 р. № 833 (далі - Порядку), яким детально регламентовано механізм відбору зразків продукції

тваринного, рослинного і біотехнологічного походження, що підлягає державному ветеринарно-санітарному контролю, … для проведення ветеринарно-санітарної експертизи і досліджень з метою визначення показників її якості та безпеки, і дія цього Порядку поширюється на всі підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб, діяльність яких пов`язана з виробництвом, переробкою, транспортуванням та реалізацією, в тому числі експортом чи імпортом продукції.

Доказів вчинення позивачем вказаних дій суду не надано.

Отже, проявивши розумну обачність в розумінні частини третьої статті 1016 ЦК України та виконавши належним чином умови договору комісії, позивач мав запобігти добровільному прийняттю на себе пов`язаних із цим ризиків у вигляді відмови комітента прийняти придбаний для нього мед.

Крім того, колегія суддів зауважує, що аналіз наведеного законодавства, що регулює договори комісії та купівлі-продажу, свідчить про те, що відмежування договору комісії від договору купівлі-продажу полягає у тому, що якщо предметом договору купівлі-продажу є передача майна у власність, то предметом договору комісії є тільки надання послуг шляхом укладення правочинів для такої передачі. На відміну від продавця, який виступає власником майна, за винятком випадків, передбачених у законі, комісіонер не є власником майна, яке він відчужує за правочином, ним завжди залишається комітент.

За умов хоча комісіонер і укладає правочин (правочини) від свого імені, але діє за дорученням комітента, а тому зобов`язаний передати останньому все отримане за цим(и) правочином (правочинами). Навіть те, що комісіонер діяв за свій рахунок, не може свідчити, що договір комісії трансформувався в самостійний договір, зокрема, у договір купівлі-продажу, бо комітент згоден був відшкодувати ті витрати, які поніс комісіонер за договорами, і сплатити останньому комісійну винагороду, але за умови отримання від останнього відповідних документів. Відповідно до закону майно, придбане комісіонером за рахунок комітента є власністю останнього (ст. 1018 ЦК України).

Згідно наявного у справі Договору комісії позивач як комісіонер зобов`язався за дорученням ТОВ «Біхайв» як Комітента за комісійну плату від свого імені здійснити закупівлю меду за рахунок Комітента ТОВ «Біхайв» (п. 1.1.), і товар, що був придбаний комісіонером на виконання цього Договору та кошти, що передані Комісіонеру Комітентом з цією метою, є власністю Комітента (п. 1.7.).

Позивач, ставлячи питання про стягнення з відповідача коштів на свою користь у правовідносинах, що виникли під час виконання ним своїх обов`язків як комісіонера, не надав доказів набуття ним права вимоги до відповідача як до продавця, адже не надав доказів того, що сторони договору комісії уклали змішаний договір (частина друга статті 628 ЦК України) та що він вчиняв договір купівлі-продажу за власний кошт.

Як не надав на підтвердження свого права вимоги доказів того, що у відповідності до абзацу 12 п. 2.3. Договору комісії, яким визначено, що в разі повернення Товару Комітентом у зв`язку з розірванням чи визнанням недійсним правочину, передбаченого п. 1.1. Договору, Комісіонер зобов`язаний повернути Комітенту всі одержані Комісіонером від Продавця за таким правочином грошові кошти, включаючи вартість Товару та одержані за таким правочином суми пені та штрафи.

Договір купівлі-продажу меду, укладений позивачем як комісіонером, недійсним не визнаний, розірваним не є.

Оскільки вказані докази позивачем не надані, то у спірних правовідносинах про стягнення з відповідача різниці у вартості товару, придбаного за договором комісії, позивачем не доведені позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Щодо інших доводів апеляційної скарги - про упереджену оцінку судом доказів та неправильний висновок суду про недоведеність того, що предметом лабораторних досліджень ТОВ «Біхайв» був придбаний саме у відповідача мед, у якому було виявлено антибіотик і який не відповідає вимогам НД та специфікацій, то вони також є помилковими, оскільки дійсно позивачем не доведено, в якому меді було виявлено хлорамфенікол.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Долучивши до апеляційної скарги докази характеристики номенклатури із вказівкою номерів тарних одиниць, позивач не надав доказів поважності причин ненадання своєчасно таких доказів суду першої інстанції та не заявив відповідного клопотання.

Сукупність інших доказів не є достатньою для висновку про те, який саме мед досліджувався ТОВ «Біхайв» 05.03.2019 року.

Посилання суду на проведення досліджень ТОВ «Біхайн» переданого позивачем меду як заінтересованою особою, що ставить під сумнів їх достовірність, є помилковими, оскільки визначальним для правильної оцінки правовідносин сторін є недоведеність позивачем свого права вимоги у спірних правовідносинах. Проте вказане не спростовує правильних висновків суду про необґрунтованість позову.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, цей строк продовжується на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту постанови - 07 липня 2020 року.

Судді: