Справа № 569/7250/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування арешту,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування арешту звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та скасувати арешт, що був накладений на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Коваля Я.М. №б/н від 24 лютого 2010 року.

В судове засідання представник відповідача Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не з`явився, однак подав до суду письмовий відзив на позов у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №17578625 по виконанню виконавчого листа Рівненського міського суду №2-8136 від 20.01.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» як правонаступника ВАТ «Банк Універсальний» заборгованості за кредитним договором в сумі 28488,39 грн., сплачений судовий збір в сумі 284,48 грн., витрати на ІТЗ розгляду цивільних справ в сумі 252 грн., разом 28984,87 грн.

В межах ВП №17578625 державним виконавцем 24 лютого 2010 року Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ковалем Я.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майна, на яке може бути звернене стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

25 жовтня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п.2 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року, чинній на момент винесення постанови, у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Станом на 06 липня 2011 року стягувач повторно пред`явив до виконання вищезазначений виконавчий документ.

31 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п.2 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року, чинній на момент винесення постанови, у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Дані про явність на день прийняття рішення судом у Рівненському міському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) будь-яких виконавчих документів про стягнення заборгованості з позивача відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнення з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржників коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у.п.п.1,2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.15,16,317,319,321,391,608 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування арешту задоволити.

Скасувати арешт, що був накладений на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Коваля Я.М. №б/н від 24 лютого 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Рівненський міський відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), м.Рівне, вул.Замкова, 22а, .

Суддя :