ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року

м. Харків

справа №641/7612/16-ц

провадження № 22-ц/818/3084/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі , визнання права власності , припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року у складі судді Колодяжної І.М.,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

На це судове рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Перерозподілено частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 71/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 29/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 ; виділено в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спільну сумісну власність 71/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та літ. 1-4 площею 13,2 кв. м.; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв. м.; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м.; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м.; житлових кімнат літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; підсобних приміщень літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі № 6, № 9, № 10. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на ці житлові кімнати та надвірні споруди; припинено право спільної часткової власності на 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; виділено в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв. м.; границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м.; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м.; границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором в додатку № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в загальному розмірі 7 343 грн 62 коп.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , задоволено частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

30.06.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову у справі, у якій просить заборонити позивачам вчиняти певні дії, у вигляді будівництва нових будівель або реконструкцію, демонтаж, знищення, руйнування існуючих будівель та обладнання на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що предметом позову є домоволодіння, яке знаходиться у сумісній власності сторін та розгляд даної справи триває більше ніж чотири роки, що надає можливість позивачам за цей час значно зменшити (розібрати та привласнити) спірне спільне майно, що, на думку представника відповідача, значно ускладнює та у подальшому може унеможливити поновлення прав відповідача на захоплене позивачами майно, а також може позбавити родину відповідача єдиного житла

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте, у даній справі заява про забезпечення позову подана не позивачами, а відповідачем, в особі її представника, яка не заявляє позовних вимог у даній справі.

Представник відповідача не надав доказів того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Доводи заявника, що наразі позивачами знищується та перебудовується спільне нерухоме майно, є безпідставними. Із доданих до заяви фотокарток неможливо встановити час, у який їх було зроблено, та ідентифікувати об`єкт на фотокартках, як спірне нерухоме майно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору є домоволодіння, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності, а не особисто відповідачу у справі, тому заборона вчиняти певні дії у визначений представником відповідача спосіб, буде порушувати принцип непорушності права приватної власності закріплене Конституцію (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, у відповідності із вищевикладеним, враховуючи зміст заяви, предмет позову, конкретні обставини по справі, та з урахуванням змісту зазначених норм процесуального права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149,150, 153 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина