Дата документу 25.06.2020
Справа № 334/5456/19
Провадження № 2-о/334/27/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території Україні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 до суду в інтересах ОСОБА_1 заявою про встановлення факту його постійного проживання на території Україні у якій зазначила, щоСвиридов ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієве Донецької області. Його батьками вказані: мати - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась та проживала в Україні; батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7. Заявник мав брата - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки та брат померли. ОСОБА_1 закінчив вісім класів Єнакіївської середньої школи №38.

10.11.1995 року отримував паспорт громадянина України в м. Єнакієво (серія НОМЕР_1 ), який був втрачений. В 2007 році отримав ідентифікаційний код платника податків в м. Єнакієво.

Неодноразово був засуджений та відбував покарання, а саме: 18.05.1983 року Єнакіївським міським судом Донецької області (трудова колонія м.Жданова Донецької області та трудова колонія м. Самбор Львівської області); 18.01.1985року Львівським обласним судом (Прилуцька виправна колонія Чернігівської області, Грязовецька виправна колонія Вологодської області, Макіївська виправна колонія Донецької обл.); 05.06.1996 року Єнакіївським міським судом Донецької області (перебував у розшуку до арешту); 18.06.1997 року Єнакієвським міським судом Донецької області (Селидівська виправна колонія (№82); 07.03.2000року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області (Суходільська виправна колонія №36); 15.11.2002 року Краснодонським міським судом Луганської області (Єнакієвська виправна колонія Донецької обл. (№52); 09.02.2007року Єнакіївським міським судом Донецької області (Вінницька установа виконання покарання (№1); 16.06.2010р. Єнакіївським міським судом Донецької області (Слов`яносербська виправна колонія (№60) Луганської області); 13.10.2016 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя (Кам`янська виправна колонія Запорізької області (№101).

Навчався в Державному навчальному закладі «Кам`янській навчальний центр №101» за спеціальністю «Оператор котельні» в 2017-2018 навчальному році. За час відбуття покарання в Кам`янській виправній колонії (№101) був працевлаштований в 2017-2018 роках. Його особу було встановлено слідчими органами про що свідчить довідка на особу. При судових розглядах кримінальних справ його особа також встановлювалась та вказувалось громадянство України.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до територіального відділу ДМС з питанням оформлення паспорта громадянина України, однак йому постійно відмовляли. Тому, з 2018 року ОСОБА_1 почав письмово звертатись до відповідних органів, та отримав письмові відповіді, а саме 11.08.2018 року Дніпровським районним відділом УДМС в Запорізькій області було надано відповідь про необхідність надати документи, в тому числі і дані втраченого паспорта. Заявником повторно було подано заяву про встановлення особи та оформлення паспорту (з вказівкою серії та номера попереднього паспорта), однак і цього разу Дніпровським районним відділом УДМС в Запорізькій області було надано відмову №2313- 1283/2313.1-19 від 21.06.2019 року в якій вказано на необхідність надати рішення суду про встановлення факту, який має юридичне значення, щодо постійного проживання на території України на момент набрання вироком суду законної сили та факту відбування покарання в місцях позбавлення волі станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Львівського обласного суду від 18.01.1985 року, яким засуджено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заст. 17, ст.42, ч.1 ст.69-1, п. «в» ст.93 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі та факт відбування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покарання в місцях позбавлення волі на території України за станом на 24.08.1991 року.

Встановлення даного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання паспорта громадянина України.

В судовому засіданнізаявник та його представник підтримали вимоги викладені в заяві, просили суд задовольнити заяву та встановити факт йогопостійного проживання на території України станом на24.08.1991 року.

Представник зацікавленої особи,Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та надала письмовіпояснення, що Відповідно до вимог пункту 13 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженому Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УPCP або на території України, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності в особи паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили; г) документ, який підтверджує факт відбування особою покарання у місцях позбавлення волі на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженому Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 зазначено, що у разі відсутності, зокрема документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 року на території України, подається відповідне рішення суду.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18.01.2001 «Про громадянство України»єпідставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України».

Тому, представник зацікавленої особи просить вирішення питання щодо достатності наданих ОСОБА_1 доказів про встановлення факту постійного проживання на території України на момент набрання законної сили вироком Львівського обласного суду від 18.01.1985 та факт відбування покарання в місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 розглянути на розсуд суду.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієве Донецької області. Його батьками вказані: мати - ОСОБА_4 батько - ОСОБА_6 . (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 паспорт громадянина України в м. Єнакієво (серія НОМЕР_1 ), який був втрачений. В 2007 році отримав ідентифікаційний код платника податків в м. Єнакієво, що на теперішній час неможливо підтвердити, оскільки дана територія має статус тимчасово окупованої (а.с.8,36).

ОСОБА_1 неодноразово був засуджений та відбував покарання, а саме: 18.05.1983 року Єнакіївським міським судом Донецької області (трудова колонія м.Жданова Донецької області та трудова колонія м. Самбор Львівської області); 18.01.1985року Львівським обласним судом (Прилуцька виправна колонія Чернігівської області, Грязовецька виправна колонія Вологодської області, Макіївська виправна колонія Донецької обл.); 05.06.1996 року Єнакіївським міським судом Донецької області (перебував у розшуку до арешту); 18.06.1997 року Єнакієвським міським судом Донецької області (Селидівська виправна колонія (№82); 07.03.2000року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області (Суходільська виправна колонія №36); 15.11.2002 року Краснодонським міським судом Луганської області (Єнакієвська виправна колонія Донецької обл. (№52); 09.02.2007року Єнакіївським міським судом Донецької області (Вінницька установа виконання покарання (№1); 16.06.2010р. Єнакіївським міським судом Донецької області (Слов`яносербська виправна колонія (№60) Луганської області); 13.10.2016 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя (Кам`янська виправна колонія Запорізької області (№101) (а.с.9-11).

В період відбування покарань навчався в Державному навчальному закладі «Кам`янській навчальний центр №101» за спеціальністю «Оператор котельні» в 2017-2018 навчальному році. За час відбуття покарання в Кам`янській виправній колонії (№101) був працевлаштований в 2017-2018 роках (а.с.15-18).

Особу ОСОБА_1 було встановлено слідчими органами, під час судових розглядів кримінальних справ та вказувалось його громадянство України, що підтверджується довідками органів МВС,вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя та Довідками про звільнення з місць відбування покарання (а.с. 14,19,22-25,30-31).

Після звільнення в 2018 році після відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року з Кам`янської виправної колонії Запорізької області № 101 ОСОБА_1 звернувся до територіального відділу ДМС з питанням оформлення паспорта громадянина України, однак, 11.08.2018 року Дніпровським районним відділом УДМС в Запорізькій області було надано відповідь про необхідність надати документи, в тому числі і дані втраченого паспорта.

04.01.2019 року адвокату заявника було надано відповідь № 6-108/1-19 т.в.о. голови ДМС на запит від 26.12.2018р., в якій зазначено, що за наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органами міграційної служби паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордом не документувався. На теперішній час на території Донецької області триває активна фаза операції об`єднаних сил, здійснити перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.1995 Єнакіївським ГУМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_1 не вбачається можливим, оскільки вказаний підрозділ не здійснює свої повноваження, усі оформлені ними матеріали, архівні обліки та картотеки залишилися на території, що тимчасово непідконтрольна українській владі (а.с.36).

Заявником повторно було подано заяву про встановлення особи та оформлення паспорту (з вказівкою серії та номера попереднього паспорта), однак і цього разу Дніпровським районним відділом УДМС в Запорізькій області було надано відмову №2313- 1283/2313.1-19 від 21.06.2019 року в якій вказано на необхідність надати рішення суду про встановлення факту, який має юридичне значення, щодо постійного проживання на території України на момент набрання вироком суду законної сили та факту відбування покарання в місцях позбавлення волі станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року (а.с.40-42).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року громадянами України є:

п.1 - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

п.2 - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

п.3 - особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «Громадянин України» та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

п.4 - особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до п. 10 Розділу II Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» - Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів І та 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України, подає такі документи:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності в особи паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили;

г) документ, який підтверджує факт відбування особою покарання у місцях позбавлення волі на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання потрібно заявнику для вирішення питання про належність до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити, оскільки вважає факт його постійного проживання на території Україні станом до 24.08.1991 року доведеним, оскільки його неодноразово було засуджено та він відбував покарання, в тому числі і станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991р., і після звільнення він також залишився проживати на території України, зокрема 18.01.1985 року він був засуджений Львівським обласним судом за ст. 17, ст.42, ч.1 ст.69-1, п. «в» ст.93 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі. Згідно ст.43 КК України 1960 року приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Єнакієвського міського суду Донецької області від 18.05.1983 року. Визначено строк до відбування покарання 10 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили 20.03.1985 року і заявник 12.04.1985 року вибув з Львівського слідчого ізолятора (№19) до Прилуцької виправної колонії Чернігівської області, після чого 28.01.1986 року вибув до Грязовецької виправної колонії Вологодської області, 02.07.1986 року вибув до УІТУ УВП в Донецькій області та 26.09.1994 року звільнений з Макіївської виправної колонії № 32 Донецької області після відбуття строку покарання, що підтверджується довідкою МВС України №16/4-57 від 08.01.2019 року та Довідкою № 36/ТО/52-1709 від 30.04.2019р. з Федеральної казначейської установи Колонія-поселення №6 Управління Федеральної служби виконання покарань по Вологодській області РФ (а.с.9-11, 27).

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що заявник надав до суду відповідні докази, що на момент набрання вироком законної сили заявник утримувався у Львівському слідчому ізоляторіта станом на 24.08.1991 року відбував покарання за даним вироком у Виправній колонії м. Макіївка Донецької області, відповідно перебував та постійно проживав на території України, тому заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсягу.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Львівського обласного суду від 18.01.1985 року, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 засуджено за ст. 17, ст.42, ч.1 ст.69-1, п. «в» ст.93 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі та факт відбування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покарання в місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення - 03.07.2020.

Суддя: Баруліна Т. Є.