Справа №2-1285/05
Провадження № 4-с/220/3/20
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2020 року Великоновосілківській районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: боржник ОСОБА_2 , Великоновосілківський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2020 р. заявник звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця стосовно відмови у винесенні вмотивованої постанови щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про складання протоколу у відношенні боржника за ст. 183-1 КУпАП, зобов`язати державного виконавця винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та скласти протокол відносно боржника за ст. 183-1 КУпАП та надіслати його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2005 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Згідно наданого Великоновосілківським районним відділом державної виконавчої служби розрахунку заборгованості зі сплати ОСОБА_2 аліментів, станом на 28.05.2020 року заборгованість складає 60377,38 грн. З метою спонукання виконання рішення суду та виплати заборгованості зі сплати аліментів до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) нею було направлено заяву про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами - до погашения заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Проте, замість вмотивованої постанови, 02 червня вона отримала лист державного виконавця Пуценка С.Б., яким їй було повідомлено про відмову в задоволенні заяви. Підставою для відмови державний виконавець зазначив той факт, що заборгованість боржника за виконавчим провадженням з дати пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання (20.11.2019 року) станом на 28.05.2020 року складає 8775,88 грн., що дорівнює сумі відповідних платежів за 3 місяці 13 днів, а цього не достатньо для винесення вмотивованої постанови про накладення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вважає, дії державного виконавця такими, що не відповідають нормам чинного законодавства з наступних підстав, оскільки заходи примусу боржника у вигляді встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами пов`язуються з наявністю певного розміру заборгованості, а не з періодом часу, за який вона утворилась. На даний час існує заборгованість зі сплати аліментів, загальна сума якої станом на 28.05.2020 року складає 60377,38 грн. Дана заборгованість почала утворюватись з вересня 2018 року, після надсилання боржником ОСОБА_4 листа від 24.09.2018 року про припинення стягнення аліментів до органу, який здійснював відрахування аліментів із заробітної плати боржника.

Вважає, що посилання державного виконавця на той факт, що пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання відбулося 20.11.2019 р., а тому заборгованість за цей час складає всього 8775,88 грн., повністю суперечать нормам чинного законодавства, оскільки рішенням Великоновосілківського районного суду від 17 жовтня 2005 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, після чого було розпочате виконавче провадження № 1439767. Через рік дане виконавче провадження було закрите до досягнення дитиною повноліття у зв`зку з повним виконанням рішення. Проте, закриття виконавчого провадження ухвалою Вугледарського міського суду від 24.09.2019 р. було визнано неправомірним, ухвала суду набрала законної сили.

Оскільки на теперішній час боржником не вживається жодних дій щодо погашення заборгованості за сплати аліментів, вважає, що, з метою захисту прав дитини на своєчасне отримання аліментів, державний виконавець повинен застосувати мінімальні заходи впливу до боржника у вигляді тимчасової заборони у праві керування транспортними засобами.

Ухалою суду від 15.06.2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця в частині відмови від складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, та зобов`язання скласти такий протокол та надіслати для розгляду до суду. Відкрито судове провадження по скарзі про визнання неправомірними дій державного виконавця в частині відмови у винесенні вмотивованої постанови щодо тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та зобов`язання винести таку постанову.

Судове засідання двічі відкладалось через ненадання суду матеріалів виконавчого провадження та за заявою заявника ОСОБА_1 для надання їй можливості укладення договору про надання правової допомоги.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Заявник та державний виконавець Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Пуценко С.Б. подали заяви про розгляд скарги за їх відсутності. Заявник скаргу підтримала. Державний виконавець просив відмовити в задоволенні скарги.

Боржник ОСОБА_2 , будучи повідомленим про день та час розгляду скарги у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Так, про судове засідання, призначене на 22.06.2020 р., боржник отримав судову повістку 19.06.2020 р., що підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошти» (а.с. 22). Судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 26.06.20202 р. та 02.07.2020 р., боржник не отримав. Разом з тим, останній був повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки 30.06.2020 року він знайомився з матеріалами скарги та виконавчими провадженнями, наданими державним виконавцем суду, що підтверджується його заявою (а.с. 37). Будь-яких заяв від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка є учасником судового провадження, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання боржника ОСОБА_2 , якому було відомо про наявність в провадженні суду скарги ОСОБА_1 , дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка боржника та державного виконавця, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень № 1439767 та № 60671588, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15 вересня 2005 року.

З матеріалів виконавчих проваджень № 1439767 та № 60671588 вбачається, що постановою старшого державного виконавця Піскаревського Г.М. від 19 жовтня 2005 року на підставі заявни стягувача відкрито провадження №1439767 з виконання виконавчого листа про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини, виданого відповідно до зазначеного вище рішення суду.

Згідно витягу з ВП-спецрозділ від 22.04.2019 р. виконавче провадження №1439767 було закінчено 06 грудня 2007 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Згідно довідки старшого державного виконавця Піскаревського Г.М. від 02.05.2019 р. виконавчий лист на виконанні у Великоновосілківському РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області не перебуває. Виконавчий документ було втрачено під час поштового пересилання до іншого ВДВС.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13.05.2019 р. за заявою ОСОБА_1 видано дублікат виконавчого листа у справі за рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2005 року про стягнення аліментів, яка була оскаржена в апеляційному порядку боржником ОСОБА_2 і набрала чинності 16.10.2019 року.

20.05.2019 року стягував ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця із заявою про проведення перевірки з приводу виконання рішення суду від 17.10.2005 р.

За результатами перевірки заяви стягувача постановою в.о. начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревського Г.М. від 21.05.2019 р. вирішено скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2006 р. у зв`язку з тим, що була винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника відділу Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревського Г.М. від 24.05.2019 р. скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2013 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1285 від 17.10.2005 р.

Постановою заступника начальника відділу Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревського Г.М. від 24.05.2019 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1285 від 17.10.2005 р.

Постановою заступника начальника відділу Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревського Г.М. від 24.05.2019 р. відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1285 від 17.10.2005 р.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 24.06.2019 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги на рішення державного виконавця Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Пирога С.М. про закриття виконавчого провадженняв зв`язку з пропущенням строку на оскарження постанови.

Постановою начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревського Г.М. від 18.07.2019 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1285 від 17.10.2005 р. закінчено, оскільки виконавчий документ не пред`явлено в місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження.

16.10.2019 року постановою Донецького апеляційного суду ухвала Великоновосілківського районного суду Донецької області від20.08.2019 року про видачу дублікату виконавчого листа залишена без змін.

18.11.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Великоновосілківського ВДВС з заявою про прийняття виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 та відновлення виконавчого провадження.

Постановою Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 21.11.2019 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа (дублікату), виданого 13.11.2019 р. у справі № 2-1285.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2020 р. вбачається, що заборгованість за період з 01.09.2018 р. по 01.01.2020 р. становить 56889,32 грн., що дорівнює сумі відповідних платежів за 1 рік 20 днів, тобто періоду з 12.03.2019 р. по 31.03.2020 р. Заборгованість з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (20.11.2019 р.) становить 5287,82 грн., що дорівнює сумі відповідних платежів за 2 місяці 2 дні.

19.05.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про винесення вмотивованої постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами на строк до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП.

Листом від 29.05.2020 року № 4-1588/19/2460 державний виконавець Пуценко С.Б. у відповідь на її заяву від 19.05.2020 р. повідомив стягувача ОСОБА_1 про відсутність підстав для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України про виконавче провадження, оскільки відповідно до ст. 11 зазначеного Закону строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Також відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 28.05.2020 р. вбачається, що заборгованість з 01.09.2018 р. становить 60377,30 грн. Заборгованість з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (20.11.2019 р.) становить 8775,88 грн., що дорівнює сумі відповідних платежів за 3 місяці 13 днів.

Відмовляючи у застосуванні тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, державний виконавець посилався на ч.9 ст. 71, ч.4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для винесення державним виконавцем вмотивованих постанов про встановлення відповідних тимчасових обмежень боржника є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відповідно ж до ч.4 ст.11 даного закону строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини девятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відтак, для визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, яка могла б слугувати підставою для винесення державним виконавцем постанов про застосування тимчасових обмежувальних заходів слід виходити з періоду, починаючи з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.194 СК УКраїни аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за період з 01.09.2018 року по 28.05.2020 рік становить 60337,38 грн., що свідчить про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відтак, станом на момент звернення стягувача ОСОБА_1 із заявою про винесення державним виконавцем постанови про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, сукупний розмір його заборгованості зі сплати аліментів в сумі 60337,38 грн. перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, тому у державного виконавця були наявні підстави для застосування щодо боржника відповідних обмежувальних заходів, що свідчить про неправомірність дій державного виконавця в частині відмови у винесенні вмотивованої постанови за заявою ОСОБА_1 .

Суд також вважає необхідним зазначити, що згідно з частиною 2 статті 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

З урахуванням цього принципу рішення, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з ч. ч. 1, 2, п. п. 19, 22 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості вповному обсязі.

Суд звертає увагу на те, що стягувач ОСОБА_1 пред`явила виконавчий документ до примусового виконання у 2005 році. Проте, 06 грудня 2007 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця виконавче провадження було закрито у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Відмовляючи у задоволенні скарги на рішення державного виконавця Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Пирога С.М. про закриття виконавчого провадження в зв`язку з пропущенням строку на оскарження постанови, Вугледарський міський суд Донецької області в своїй ухвалі від 24.06.2019 року констатував, що зазначена постанова винесена державним виконавцем незаконно. Як незаконна, зазначена постанова була скасована заступниклм начальника відділу Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Піскаревським Г.М., а провадження було відновлено. Після відновлення виконавчого провадження № 1439767 ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13.05.2019 р. видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, яку останній оскаржив в апеляційному порядку. Ухвала суду набрала чинності 16.10.2019 р. Проте, державний виконавець 18.07.2019 р. повторно закрив виконавче провадження, посилаючись на те, що стягувач не надала виконавчий документ протягом місяця після відновлення виконавчого провадження, не зважаючи на те, що стягувач була позбавлена такої можливості.

Отже, стягувач ОСОБА_1 , діючи в інтересах своєї неповнолітньої дитини, вжила всіх можливих заходів, направлених на примусове виконання рішення суду. Проте, виконавчі проваження двічі були закриті з причин, що не залежали від її волі.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, приведені норми матеріального права, а також наявність у боржника ОСОБА_2 заборгованості по аліментах, суд доходить висновку, що дії державного виконавця щодо відмови у винесення постанови про застосування тимчасових обмежень не узгоджуються із вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги в цій частині, вважаючи неправомірними дії державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Пуценка С.В. щодо відмови в винесенні вмотивованої постанови за заявою ОСОБА_1 від 19.05.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Щодо вимог заявника про зобов`язання державного виконавця винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами суд зазначає наступне.

Згідно ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виключно до повноважень державного виконавця відноситься винесення постанови про накладення тимчасових обмежень в разі наявності заборгованості по аліментам. При цьому постанова повнна бути вмотивованою. Крім того, при винесенні постанови державний виконавець повинен враховувати положення ч.10 зазначеної статті. Враховуючи викладене, зобов`язання державного виконавця винести зазначену постанову виходить за межі повноважень суду, оскільки державний виконавець при винесенні постанови повинен з`ясувати наявність або відсутність обставин, зазначених у ч.10 ст. 71 Закону та викласти свої мотиви у відповідній постанові. В межах же даної скарги судом досліджувалось питання лише щоло наявності заборгованості по аліментам, розмір якої давав би підстави для застосування положень ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Пуценка С.В. усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , 2004 р.н., шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.05.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами з врахуванням висновків суду.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Пуценка С.В. щодо відмови в винесенні вмотивованої постанови за заявою ОСОБА_1 від 19.05.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Зобов`язати державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Пуценка С.В. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами з врахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали виготовлений 06.07.2020 року.

Суддя О.М. Якішина