Номер провадження 2/243/37/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В позовній заяві позивач просить:

1)стягнути із ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість за Договором про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30.12.2013р., укладеним на підставі Рамкової угоди №FW401.504 від 29.10.2012р., в розмірі 550 888,03 дол. США, що еквівалентно 15 571 392,24 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2018р.;

2)в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30.12.2013р., укладеного на підставі Рамкової угоди №FW401.504 від 29.10.2012р., в сумі 550 888,03 дол. США, що еквівалентно 15 571 392,24грн. за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2018р., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві власності та перебуває в іпотеці ФОП ОСОБА_2 відповідно до Договору іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р.; до Договору від 29.10.2018р. про відступлення прав за Договором іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р., шляхом продажу предмету іпотеки ФОП ОСОБА_2 з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, з можливістю здійснення ФОП ОСОБА_2 всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;

3)в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30.12.2013р., укладеного на підставі Рамкової угоди №FW401.504 від 29.10.2012р., в сумі 550 888,03 дол. США, що еквівалентно 15 571 392,24грн. за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2018р., звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,1га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0746, за адресою: АДРЕСА_2 ), що належить ОСОБА_3 на праві власності та перебуває в іпотеці ФОП ОСОБА_2 відповідно до Договору іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р., до Договору від 29.10.2018р. про відступлення прав за Договором іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р., шляхом продажу предмету іпотеки ФОП ОСОБА_2 з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, з можливістю здійснення ФОП ОСОБА_2 всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;

4)судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача, ОСОБА_1 , в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 в 2012 році була поручителем відповідача і їй достеменно відомо, на які цілі було витрачено кошти, отримані за Договором про надання траншу, ці кошти відповідач витратила на поліпшення майна, яке належить їй як фізичній особі і як фізична особа, з цього майна отримує дохід за договором оренди з 2017 року. Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Крім того, вказала, що ОСОБА_3 при отриманні кредиту за Рамковою угодою заповнила зведені дані клієнта АТ «ПроКредит Банк» де зазначила себе як фізичну особу. Із зведених даних встановлено, що їй як фізичній особі належало нерухоме майно: у АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 . З метою здійснення державної реєстрації 6-го корпусу та спа-центру, які належать до комплексу будівель та споруд бази відпочинку батьків із дітьми « ІНФОРМАЦІЯ_1 «Шервуд» в АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 направила ОСОБА_2 листа від 12.04.2019 року, в якому вказала, що всі кредитні кошти вона як власник спрямувала на будівництво 6-го корпусу та спа-центру. Вважає, що Рамкова угода №FW401.504 від 29.10.2012р. та Договір про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30.12.2013р. за своєю правовою природою не є господарськими договорами, а тому спір належить до цивільної юрисдикції.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. До канцелярії суду ОСОБА_4 подано заяву від ОСОБА_3 про відкладення судового засідання, проте, жодних повноважень в матеріалах справи на представництво ОСОБА_4 інтересів ОСОБА_3 в матеріалах справи не міститься.

Ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

04.12.2018 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Постановою Донецького апеляційного суду від 21.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2018 року про відкриття провадження залишено без змін.

29.03.2019 року ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21.05.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 повернуто заявнику.

26.06.2019 року ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2019 року провадження по справі зупинено до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09.07.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 .

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2019 року провадження по справі відновлено.

24.07.2019 року ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2019 року провадження по справі зупинено до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 06.08.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2019 року провадження по справі відновлено.

30.09.2019 року ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2019 року провадження по справі зупинено до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_8 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15.10.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 .

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2019 року провадження по справі відновлено.

11.11.2019 року ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2019 року провадження по справі зупинено до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26.11.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 .

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2019 року провадження по справі відновлено.

13.01.2020 року ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2020 року провадження по справі зупинено до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_10 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04.02.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 .

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2020 року провадження по справі відновлено.

12.05.2020 року ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.06.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11

16.06.2020 року ОСОБА_12 подано апеляційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.06.2020 року Апеляційну скаргу ОСОБА_12 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про відкриття провадження від 19 листопада 2018 року повернути заявнику.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку, для вирішення питання про закриття провадження у справі в зв`язку з неможливістю її розгляду в порядку цивільного судочинства явка відповідача не є обов`язковою, оскільки через затягування перебування справи в суді загальної юрисдикції сторони позбавляються права на звернення до господарського суду для вирішення спору по суті.

Вивчивши подану позовну заяву та долучені до неї документи, суд приходить до такого висновку.

29.10.2012 року позичальник ФОП ОСОБА_3 та кредитор ПАТ «ПроКредит Банк» уклали Рамкову угоду №FW401.504, на підставі якої кредитор зобов`язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

30.12.2013 року позичальник ФОП ОСОБА_3 та кредитор ПАТ «ПроКредит Банк» уклали Договір про надання траншу №401.44242/FW401.504, за яким кредитор на підставі Рамкової угоди №FW401.504 від 29.10.2012р. та цього договору зобов`язався надати позичальнику кредит з цільовим призначенням придбання основних засобів, а позичальник зобов`язався належно виконати всі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх інших зобов`язань, передбаченої Рамковою угодою та цим договором.

На підставі договору іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р. іпотекодавець ОСОБА_3 , від імені якої на підставі довіреності від 14.06.2013 року діє ОСОБА_2 , для забезпечення повного виконання основних зобов`язань та вимог іпотекодержателя ПАТ «ПроКредит Банк» передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

29.10.2018 року АТ «ПроКредит Банк» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору за Рамковою угодою №FW401.504 від 29.10.2012р. та укладеним на її підставі Договором про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30.12.2013р .

29.10.2018 року АТ «ПроКредит Банк» (Сторона 1) та ФОП ОСОБА_2 (Сторона 2) уклали договір про відступлення прав за Договором іпотеки №FIL.101951-ІД1 від 21.06.2013р., за яким первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі свої права за договором іпотеки.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За положеннями ч.ч.1,2,7 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пункту 1 частини першої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до положень ст. ст. 572, 575, 589, 626 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, договір іпотеки укладається кредитором і іпотекодавцем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України).

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-УШ до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору (позивачем висунуто вимогу щодо договору, укладеного між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем з цільовим призначенням придбання основних засобів), зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинилось, суд приходить до переконання про належність спору до господарської юрисдикції.

Твердження представника позивача про витрачання відповідачем кредитних коштів на свої потреби як фізичної особи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не впливають на вирішення підсудності щодо даного спору. Крім того, у зведених даних клієнта АТ «ПроКредит Банк» відповідач зазначила місце роботи ФОП ОСОБА_3 , що підтверджує її статус як фізичної особи-підприємця.

Твердження представника позивача щодо витрачання кредитних коштів відповідачем на облаштування спального корпусу №6 бази відпочинку батьків із дітьми « ІНФОРМАЦІЯ_1 «Шервуд» також не спростовують вищезазначеного висновку. Крім того, багатоповерховий корпус бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд» призначений для ведення господарської діяльності, а не для приватного проживання. Передача вказаного комплексу, як власності, в оренду в 2017 році також не доводить зворотного.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження.

Накладений ухвалою про забезпечення позову від 30.11.2018 року з метою забезпечення позову, арешт на 1/4 частку нерухомого майна нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми Лісові котеджі «Шервуд», розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , та на нежитлові приміщення загальною площею 61,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_3 , підлягає скасуванню.

Заява позивача від 25.07.2019 року про залишення без розгляду позовної вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не розглядається судом в зв`язку з вирішенням питання про закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Роз`яснити позивачеві його право на звернення із вказаним позовом до Господарського суду Донецької області.

Заходи забезпечення позову, накладені на підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 30.11.2018 року скасувати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 30.11.2018 року, на 1/4 частку нерухомого майна нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми Лісові котеджі «Шервуд», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , та на нежитлові приміщення загальною площею 61,6 кв.м, матеріали стін: цегла, опис: 1-го поверху №7, 9, І, ІІ в літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, які належать ОСОБА_3 .

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений 03 липня 2020 року.

Суддя: А.О.Гончарова