Дата документу 03.07.2020 Справа № 335/1574/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/1574/19Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І. Повний текст рішення складено 02.03.2020 року
Пр. № 22-ц/807/1707/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (надалі КП «Запоріжремсервіс» ЗМР), Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради (надалі КП «Наше місто» ЗМР) про відшкодування збитків завданих затопленням квартири, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 4-7), в якому просив стягнути солідарно з КП «Запоріжремсервіс» ЗМР та КП «Наше місто» ЗМР на його користь в рахунок відшкодування збитків, нанесених затопленням квартири - 11327,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати за отримання звіту з оцінки пошкодженого майна в розмірі 700,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 27 жовтня 2017 року після підключення опалення у результаті розриву труби на горищі будинку сталось затоплення його квартири, яка знаходиться на третьому поверсі трьохповерхового будинку. Для визначення вартості збитку, який виник внаслідок затоплення квартири, позивач звернувся до незалежного експерта Запорізької товарної біржі «Гілея». Згідно звіту матеріальний збиток, завданий залиттю його квартири становить 11327,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) 1887,83 грн. Вартість послуг оцінювання склала 700,00 грн. У зв`язку з затопленням квартири, псуванням проведеного два роки тому ремонту квартири, переживаннями в результаті залиття квартири, тривалим неприйняттям заходів щодо усунення пошкоджень - позивачу були нанесені моральні страждання, які він оцінює у 10000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Рибалко Н.І. (а.с. 16).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 17) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року (а.с. 191-194) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з КП «Наше місто» ЗМР () на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 11327,00 грн., моральної шкоди 2000,00 грн., витрат, пов`язаних з залученням спеціаліста 700,00 грн., судового збору 768,40 грн., всього стягнуто 14795,40 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач КП «Запоріжремсервіс» ЗМР із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач КП «Наше місто» ЗМР у своїй апеляційній скарзі (а.с. 201-209) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 212).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27 квітня 2020 року (а.с. 220-221), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 225).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

КП «Запоріжремсервіс» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача КП «Наше місто» ЗМР у цій справі (а.с. 227-232).

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на зазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Також, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під, який набрав чинності з 02.04.2020 року час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 липня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с.233-234).

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача КП «Наше місто» ЗМР у цій справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 137, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Апеляційний суд погоджується із такими висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 18 листопада 2003 року належить 3-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3-11).

Відповідно до акту, складеного комісією у складі представників КП «Запоріжремсервіс» ЗМР від 29 листопада 2017 року (а.с.12) було проведено обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що у кімнаті № АДРЕСА_3 на стелі та у кухні на стелі спостерігаються сухі сліди залиття s=2 м? та s=1 м? відповідно. Зі слів мешканця кв.№29 залиття квартири відбулося з горища при запуску опалення. При обстеженні горища (над кімнатою) спостерігається на трубопроводі ЦО «хомут», встановлений робітниками МАС. Залиття відбулося при запуску системи ЦО (при видаленні повітряної пробки).

Відповідно до акту, складеного комісією у складі представників КП «Наше місто» ЗМР від 08 грудня 2017 року (а.с.13), було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття та встановлено, що у кімнаті на стелі та у кухні на стелі спостерігаються сухі сліди залиття s=0,5 м? та s= 0,2 м? відповідно. Встановлено, що залиття відбулося при запуску опалення 27.10.2017 в наслідок аварійної ситуації (свищ) на трубопроводі центрального опалення, яке проходить по горищу будинку. 27 жовтня 2017 року працівниками аварійної служби КП «Запоріжремсервіс» ЗМР були виконані роботи по встановленню хомута.

Відповідно до звіту про розмір майнового збитку, складеного Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» (а.с.14, 89-90, 101-154) вартість завданого квартирі АДРЕСА_1 збитку, станом на дату 27 жовтня 2017 року складає 11327,00 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26 серпня 2016 № 494 (а.с. 4) будинок АДРЕСА_4 по бул. Шевченка у м. Запоріжжі було передано в господарче відання КП «Наше місто» ЗМР, яке з 01 вересня 2016 почало обслуговувати зазначений будинок.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 90 (а.с.60) КП «Запоріжремсервіс» ЗМР було призначено управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 з 01 листопада 2017 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту Закон), який був чинним на час виникнення спірних відносин та втратив чинність на підставі Закону № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Ст. 21 Закону передбачені зобов`язання виконавця, а саме: утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону споживач має право: на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі по тексту Правила) та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У п. 2 Правил зазначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

У п. п. 10 п. 29 Правил зазначено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

Відповідно до п. п. 5, 10, 18 п. 32 Правил виконавець зобов`язаний: проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що будинок ,у якому знаходиться квартира позивача, станом на 27 жовтня 2017 року був в господарському виданні КП «Наше місто» ЗМР, а тому саме КП «Наше місто» ЗМР, як виконавець послуг, повинно нести відповідальність за завдану позивачу матеріальну та маральну шкоду в наслідок залиття його квартири.

Заперечення КП «Наше місто» ЗМР щодо звіту про оцінку завданої позивачу шкоди, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки оцінювачем ЗТБ «Гілея» Зінченком В.В. було надано суду його повну копію та копії сертифікатів та свідоцтв, які надають ОСОБА_2 та ЗТБ «Гілея» право проводити відповідні дослідження та складати відповідні звіти. Також, дослідивши наданий позивачем звіт про оцінку майна, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що він відповідає усім вимогам закону та є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Що стосується доводів КП «Наше місто» ЗМР про те, що оскільки між КП «Наше місто» ЗМР та Концерном «МТМ» було укладено договір про технічне обслуговування мереж гарячого водопостачання та мереж централізованого опалення №08/2016/09/05, а залиття квартири позивача відбулося при запуску опалення будинку у зв`язку з неналежним станом внутрішньобудинкових систем централізованого опалення будинку, технічне обслуговування яких покладено на Концерном «МТМ», а тому з КП «Наше місто» ЗМР не може бути стягнуто заподіяну позивачу шкоду, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки КП «Наше місто» ЗМР не було надано жодних доказів на підтвердження того, що залиття квартири відбулося з вини Концерну «МТМ» у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням обов`язків по обслуговуванню мереж централізованого опалення.

Також, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідно до зазначеного договору, Концерн «МТМ» надає послуги КП «Наше місто» ЗМР, а не безпосередньо позивачу, у зв`язку з чим, саме КП «Наше місто» ЗМР є належним відповідачем у даній справі та повинно відшкодувати заподіяну позивачу шкоду.

Щодо відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції було правильно встановлено таке.

Згідно із ст. 23 ч. 2 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з із …пошкодженням її майна (п.3).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції правильно врахував роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що моральна шкода, заподіяна позивачу виразилися у негативних емоціях та переживаннях з приводу залиття його квартири, ремонт в якій було проведено за два роки до залиття, та порушення звичного способу життя через тривале не вжиття винними у цьому особами заходів щодо усунення наслідків завданих залиттям квартири.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_1 , характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань позивача і яка на думку суду першої інстанції є достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку позивач отримав внаслідок залиття квартири.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню.

В порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача також судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати, пов`язані з залученням спеціаліста у розмірі 700,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача КП «Наше місто» ЗМР є такими, що дублюють доводи заперечень сторони відповідача у суді першої інстанції у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку в рішенні суду, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час у цій справі, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача КП «Наше місто» ЗМР у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною та правильною.

КП «Наше місто» ЗМР є належним відповідачем за позовом позивача у цій справі при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи.

Крім того, КП «Наше місто» ЗМР не позбавлено права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати будь-які питання із Концерном «МТМ» з приводу виконання (невиконання) останнім будь-яких зобов`язань перед КП «Наше місто» ЗМР за договором від 26.09.2016 року № 08/2016/09 тощо.

Проте, відносини між КП «Наше місто» ЗМР та Концерном «МТМ» з приводу виконання (невиконання) будь-яких договірних відносини між останніми не впливають на правильність вирішення цієї справи судом першої інстанції.

Відповідач КП «Наше місто» ЗМР не надало суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів на підтвердження іншого розміру, завданої позивачеві шкоди залиттям квартири при вищевикладених обставинах, та у спростування розміру шкоди, зазначеної позивачем в його позові у цій справі та підтвердженої належними, допустимими доказами у цій справі, зокрема звітом про оцінку оцінювача ЗТЬ « ОСОБА_3 » ОСОБА_2 .

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача КП «Наше місто» ЗМР, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач та його представник не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та у спростування позову позивача у цій справі в частині задоволення останнього.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача КП «Наше місто» ЗМР.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача КП «Наше місто» ЗМР апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача КП «Наше місто» ЗМР не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу КП «Наше місто» ЗМР у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.07.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Кочеткова І.В.