Провадження № 2-п/643/91/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

представника позивача адвоката Соловей Л.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Семенових Ольги Станіславівни про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 у справі № 643/14797/19 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Соловей Ліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків за користування грошовими коштами, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 по цивільній справі № 643/14797/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків за користування грошовими коштами задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.07.2012 у розмірі 15000 доларів США, три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 11.09.2016 по 11.09.2019 у розмірі 1350 доларів США 86 центів, а всього 16350 доларів США 86 центів, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4067 грн. 93 коп.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Семенових О.С. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що рішення було ухвалено за його відсутності; взяти особисту участь у судових засіданнях ОСОБА_1 не мав змоги, оскільки про розгляд справи йому не було відомо. Також, відповідач зазначає, що свої зобов`язання по поверненню позиви він виконував, про що свідчить наявність у відповідача реєстрів з переліком купюр, переданих кредитору в рахунок виконання зобов`язання за підписом кредитора від 24.11.2015, 21.02.2016, 15.05.2016, 28.10.2016, проте кредитор відмовився на вимогу боржника видати йому розписку про одержання часткового виконання зобов`язання. Крім того, за розпискою від 13.07.2012 відповідач зобов`язався повернути позику після 01.09.2012, та з 02.09.2012 почався перебіг загального трьохрічного строку позовної давності, який закінчився 02.09.2015, позивач з позовом звернувся до суду 12.09.2019, з пропуском строку позовної давності.

До початку судового засідання позивач в особі представника адвоката Соловей Л.О. подав відзив на заяву відповідача про перегляд заочного рішення, в якому зазначає, що рішення суду не підлягає перегляду, оскільки судом враховані всі істотні обставини по справі, відповідач належним чином повідомлений судом про розгляд справи, причини неявки відповідача не є поважними. Крім того, відповідач у своїй заяві наводить обставини, що не відповідають дійсності та його посилання на застосування строків позовної давності не ґрунтуються на Законі. В своїх поясненнях відповідач підтверджує про отримання ним у позику від відповідача грошових коштів у розмірі 15000 доларів США зі строком повернення не раніше 01.09.2012. Разом з тим, позичені грошові кошти відповідач позивачу не повертав, на листках зошиту, які відповідач додав до своєї заяви, записані суми, які мати відповідача повертала матері позивача, за окремою позикою, що підтверджується нотаріальною заявою матері позивача ОСОБА_3 , а також доводиться тим, що у матері позивача наявні такі самі записи, копії яких надаються до відзиву. Зазначені відповідачем грошові кошти ніяким чином не відносяться до боргу, вказаному у позові. Щодо підстав для застосування строку позовної давності позивач зазначає, що строк повернення грошових коштів не раніше 01.09.2012, кінцеву дату повернення грошових коштів сторони не визначили, а тому строк для виконання зобов`язання починає спливати з дати направлення вимоги позивача відповідачу.

Відповідачем в особі представника адвоката Семенових О.С. подана відповідь на відзив, в якій відповідач вважає, що обставини, на які посилається представник позивача у відзиві на заяву не спростовують поважності причин неявки відповідача в судові засідання, та позивачем не спростовано поважності доказів наданих відповідачем.

В судовому засіданні відповідач заяву про перегляд заочного рішення підтримав, посилаючись на доводи, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, зазначивши, що дійсно отримав від позивача у позику грошові кошти, та у квітні 2012 частково повернув позивачу отримані кошти у розмірі 5500,00 доларів США, але позивач розписку про отримання цих коштів йому не надав.

Представник позивача адвокат Соловей Л.О. проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на заяву, зазначивши, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши доводи заяв та матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 13.09.2019 провадження у справі № 643/14797/19 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Соловей Ліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків за користування грошовими коштами відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 04.11.2019 визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судом направлялась відповідачу ОСОБА_1 копія ухвала про відкриття провадження разом з позовом і доданими до нього документами на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача АДРЕСА_1 , також відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення на його адресу зареєстрованого місця проживання повісток рекомендованими листами.

Проте, відповідач кореспонденцію, направлену судом не отримував, в зв`язку з чим судова кореспонденція повернута до суду.

Доказів про зміну місця реєстрації та про фактичне проживання за іншою адресою відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Д нем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Копія заочного рішення суду від 20.01.2020 направлена відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, та через неотримання відповідачем повернута до суду.

Заочне рішення суду від 20.01.2020 ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, з врахуванням всіх істотних обставин по справі.

Посилання відповідача про часткове повернення суми боргу не знайшло свого підтвердження та спростовується наданою представником позивача копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 матері позивача, в якій вона зазначає, що 05.02.2013 вона позичила матері відповідача ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США для погашення кредиту. Розписку ОСОБА_4 на складала, оскільки в них були добрі дружні відносини, ці позичені гроші ОСОБА_4 повертала їй частками 24.11.2015, 26.01.2016, 15.05.2016, 28.10.2016, які вони фіксували окремо, кожний на своєму листку, в її записках розписувалися ОСОБА_3 та її чоловік. Гроші, вказані в зошиті ніякого відношення до грошей, які дав у борг ОСОБА_1 ОСОБА_2 по розписці від 13.07.2012, не мають.

Суд дійшов до висновку, що обставини, на які посилається відповідач, не знайшли свого підтвердження, не мають істотне значення для правильного вирішення справи, та підстави для скасування заочного рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 223, 260, 286-288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Семенових Ольги Станіславівни про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 у справі № 643/14797/19 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Соловей Ліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків за користування грошовими коштами, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Харківського апеляційного судушляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням положень п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві положення) ЦПК України, доповненим згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 03.07.2020.

Суддя Т.В. Поліщук