Номер провадження: 22-ц/813/5110/20
Номер справи місцевого суду: 522/1640/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року (одноособово суддя Шенцева О.П.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

31.01.2019 року публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (з 21.11.2019 року акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», далі-СК 1) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 21 620 гривень, а також із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1 000 гривень франшизи.

Позов обґрунтовано наступним.

30.06.2015 року між СК 1 та ОСОБА_3 укладений договір № УА/112399 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові права, пов`язані з володінням та користуванням транспортним засобом: автомобілем Renault Logan № НОМЕР_1 .

26.11.2015 року на проспекті Шевченка в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Lexus № НОМЕР_2 , здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілями Renault Logan № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Mercedes № GI OD НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьомуЮ ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes № НОМЕР_4 НОМЕР_5 , під час розвороту, не надав переваги автомобілю Lexus № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року по справі № 522/845/16 ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні ДТП. ОСОБА_2 також визнаний винним у скоєнні ДТП, згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року по справі № 522/843/16.

ОСОБА_3 , як власник автомобіля Renault Logan № НОМЕР_1 , звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі платіжного доручення № 16460 від 29.04.2019 року, за заявою ОСОБА_3 , СК 1 сплатило страхове відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_4 (СТО).

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 , згідно полісу № НОМЕР_6 , застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі-СК 2), а тому СК 2, враховуючи ступень вини кожного учасника ДТП (50 % х 50 %), 24.03.2016 року відшкодувала шкоду у розмірі 20 620 гривень.

Посилаючись на те, що, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не

була застрахована, останній є одним із винуватців ДТП, позивач просив стягнути 50%

вартості відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_3 у розмірі 21 620 гривень (43 240х50%).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року, за заявою представника СК 1, закрито провадження в частині вимог СК 1 до ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача СК 1 позов підтримав і просив про його задоволення, відповідач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти позову і просили відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року позов СК 1 задоволено, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь СК 1 збитки у розмірі 21 260 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 11.11.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 зазначає:

Приймаючи рішення, суд першої інстанції спирався на правову позицію ВСУ (постанова від 25.12.2013 року у справі № 6-112цс13), що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. Однак, у липні 2018 року Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, остаточно вирішила окреслену проблему та відступила від висновку, сформульованого ВСУ у постанові від 23.12.2015 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця джерела підвищеної небезпеки автомобіля Mercedes-Benz № GI-OD 333, застрахована за «Зеленою картою», копія якої долучена до матеріалів справи, яка діяла на території України і була чинна під час виникнення страхової події. Тому доводи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, не відповідають дійсності.

Обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди, при цьому, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_5 ДТП збитків, є страховик відповідача за «Зеленою картою» - МТСБУ. Із позовної заяви СК 1 вбачається, що позивач не звертався до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування і відповідно не отримував відмову МТСБУ у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час настання страхового випадку була застрахована, позивач мав самостійно звернутись до МТСБУ про виплату страхового відшкодування і саме МТСБУ, після виплати страхового відшкодування, має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон 1). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону 1).

Надаючи до суду свої заперечення та копію страхового полісу «Зелена карта», ОСОБА_1 повідомив суд і довів до відома позивача, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому збитки має відшкодувати саме МТСБУ, а не він. Суд не взяв до уваги копію страхового полісу, складений на іноземній мові без перекладу на українську мову.

13.06.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зробив висновок, що видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів («Зелена карта») є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена. На сайті МТСБУ за посиланням http://www.mtsbu.ua/ua/green наявна загальнодоступна інформація, яка надає пояснення щодо вигляду страхового полісу «Зелена карта».

Відповідальність ОСОБА_1 застрахована на підставі страхового полісу «Зелена карта», а тому збитки має виплачувати саме МТСБУ, а не ОСОБА_1 і такий спір належить розглядати за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2018 року). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована терміном з 01.01.2015 року по 01.01.2018 року, країна - Німеччина (D), код страхової компанії - 5312, порядковий номер поліса - НОМЕР_7 , на автомобіль з реєстраційним знаком - GI-OD 333, легкового типу ( НОМЕР_8 ), марки - Mersedes-Benz, територія дії поліса поширюється і на Україну (UA), ім`я страхувальника - ОСОБА_6 , а також назва страхової компанії та її адреса (Allianz Versicherungs-AG, 10900 Berlin).

Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які апелянт очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги становить 12 203 гривень.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач СК в особі представника у відзиві на скаргу зазначив:

ОСОБА_1 стверджує, що на час скоєння ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована за «Зеленою картою», проте з документу, який він надав, як «Зелену карту» не зрозуміло чи має вона будь-яке відношення до страхування цивільно-правової відповідальності. Згаданий документ не є належним і допустимим доказом, адже викладений іноземною мовою, крім того, неможливо перевірити достовірність його змісту та його чинність (чи був він оплачений).

Відсутній будь-який відкритий доступ чи реєстр з можливістю пошуку «Зелених карт», які видані на території інших держав, а тому власними силами перевірити чи була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за «Зеленою картою» за межами території України є неможливим. Зазначені обставини не спростовані відповідачем та додатково підтверджується роздруківкою з офіційного вебсайту МТСБУ. Роздруківки надаються суду апеляційної інстанції, як додаткове підтвердження на спростування доводів апеляційної скарги, які стали відомі лише після її отримання.

СК 1 подала заяву до МТСБУ щодо виплати страхового відшкодування з проханням визнати поважними причини пропуску строку звернення до МТСБУ (1 рік) у зв`язку з тим, що довідалась, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mersedes-Benz № GІ- ОD 333 ймовірно була застрахована. Згідно відповіді МТСБУ від 11.07.2019 р. №8.3- 03/21938, СК 1 відмовлено у регламентній виплаті через неподання заяви протягом 1 року після ДТП.

Приховування ОСОБА_1 після ДТП факту страхування його цивільно-правової відповідальності на підставі «Зеленої карти» призвело до неможливості своєчасного отримання СК регламентної виплати від МТСБУ. З довідки №83703377 про ДТП, розділ «Учасники дорожньо-транспортної пригоди» видно, що з трьох учасників ДТП лише щодо ОСОБА_1 відсутня будь-яка інформація про поліс обов`язкового страхування чи «Зелена карта».

Відповідний обов`язок передбачений п.33.1.3. ст.33.1 Закону де зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. ОСОБА_1 не надав доказів того, що він виконав вказаний обов`язок.

Суд першої інстанції не відступав від висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у справі №755/18006/15-ц, адже у вказаній справі обставини справи не є аналогічними і вони не стосувались «Зеленої карти». Велика Палата Верховного Суду не давала оцінку тому факту, що стороні (у даному випадку СК 1) не було відомо про наявність у винуватця ДТП полісу чи «Зеленої карти».

Попередній розрахунок судових витрат є необґрунтованим.

Зазначаючи про транспортні витрати представник відповідача не зазначає, який вид транспорту взято за основу при розрахунку - маршрутку, таксі, власний автомобіль, електросамокат тощо. Наскільки ці транспортні витрати у розмірі 50 гривень є необхідними. Подання апеляційної скарги до суду (1 година) взагалі не є видом витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується постановою КАС ВС від 4.11.2019 року по справі № 9901/264/19 де зазначено, що приїзд адвоката до суду і подання позовної заяви безпосередньо до канцелярії не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. Згідно із Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ст. 19 Закону № 5076-УІ), до адвокатської діяльності не належить виїзд адвоката до суду та подання заяви. тому витрати на здійснення вказаної роботи не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Вимога представника відповідача про закриття провадження у справі є незрозумілою і жодних підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України, представником не наведено. Суб`єктний склад учасників даного судового провадження та предмет і підстава позову вказують, що справа підвідомча судам загальної (цивільної) юрисдикції.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

30.06.2015 року між СК 1 та ОСОБА_3 укладений договір №УА/112399 добровільного страхування наземного транспорту на строк до 29.06.2016 року, предметом якого є майнові права, пов`язані з володінням та користуванням автомобілем Renault Logan № НОМЕР_1 (а.с.6,7).

26.11.2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes» № НОМЕР_9 , рухався по проспекту Шевченка,31 а в м. Одесі, і, у порушення п.10.4 Правил дорожнього руху України, під час розвороту не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю «Lexus» № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Крім того, ОСОБА_2 , 26.11.2015 року, керуючи автомобілем «Lexus» № НОМЕР_2 і рухаючись по проспекту Шевченка в м. Одесі, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілями «Renault Logan» № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 (власник автомобіля ОСОБА_3 ) та «Mercedes» № НОМЕР_4 OD 333 під керуванням ОСОБА_1 ОСОБА_8 ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.8,9,11,16-21).

Згідно довідки №83703377 від 26.11.2015 року: ОСОБА_1 , як власник автомобіля «Mercedes» № НОМЕР_4 OD 333, не зазначив про наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена картка»; водій автомобіля «Lexus» № НОМЕР_2 ОСОБА_2 зазначив про наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 4932203 з терміном дії до 07.07.2016 року у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»; водій автомобілями «Renault Logan» № НОМЕР_1 ОСОБА_7 зазначив, що власником автомобіля є ОСОБА_3 і наявний полсі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 8114198 з терміном дії до 16.04.2016 року у ВАТ СК «Країна» (а.с.11).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року в адміністративній справі № 522/845/16 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.13).

ОСОБА_2 , на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року в адміністративній справі № 522/843/16, також визнаний винним у

вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.15).

17.11.2015 року водій ОСОБА_7 повідомив про настання страхового випадку СК 1 стосовно автомобіля Renault Logan № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 (а.с.8-10).

Згідно ремонтної калькуляції №37894 від 10.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan № НОМЕР_1 становить 43 265,13 гривень. Відповідно до рахунку №04-12-15 від 04.12.2015 року ФОП ОСОБА_4 , вартість ремонту вказаного автомобіля становить 43 240 гривень (а.с.22-26).

10.12.2015 року ОСОБА_3 подав до СК 1 заяву про виплату страхового відшкодування з перерахуванням коштів ФОП ОСОБА_4 , а 29.01.2016 року складений страховий акт №34/37894/2.1.5.1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 43 240 гривень. 29.04.2016 року, платіжним дорученням №16460, СК 1 перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_4 43 240 гривень (а.с.29-30 а).

Цивільна-правова відповідальність автомобіля «Lexus» № НОМЕР_2 (під керуванням ОСОБА_2 ) застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», поліс НОМЕР_6 , який діяв станом на 26.11.2015 року (а.с.11,31).

12.02.2016 року СК 1 звернулась із претензією до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про виплату страхового відшкодування, 24.03.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» платіжним дорученням №10549 перерахувало СК 1 - 20 620 гривень (43 240*50%-1 000 гривень (франшиза)=20 620, а.с.32,33).

08.04.2019 року, більш як через 3,5 роки після скоєння ДТП, ОСОБА_1 в особі представника у відзиві на позовну заяву повідомив про наявність «Зеленої картки» AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, надавши суду першої інстанції копію вказаної «Зеленої карти» без офіційного перекладу з німецької мови (а.с.64-67).

11.05.2019 року СК 1 звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 21 620 гривень із посиланням на наявність страхового сертифікату «Зелена карта» AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, яку представник ОСОБА_1 надав 08.04.2019 року (а.с.89,90).

11.07.2019 року МТСБУ повідомило СК про відмову у виплаті регламентної виплати з підстав п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, яка мала місце 26.11.2015 року, а.с.91).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування збитків у зв`язку зі страховим випадком, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон 1), Законом України «Про страхування» (далі-Закон 2).

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними (а.с.117-121).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, разом з тим, мотивувальна частина судового рішення підлягає доповненню обґрунтуванням підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ч.1 УК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ч.1 ЦК України, ст. 27 ч.1 Закону 2).

Зважаючи на викладене, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога про відшкодування збитків у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 21 620 гривень.

Між позивачем СК 1 (страховик) і ОСОБА_3 (страхувальник) виникли зобов`язання з договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.06.2015 року (договірне зобов`язання), а між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існують деліктні зобов`язання, у зв`язку зі спричиненням шкоди внаслідок ДТП.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що позивач, як страховик, на виконання договору добровільного майнового страхування, сплатив страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 21 620 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника, заперечуючи проти позову щодо відшкодування збитків у порядку суброгації, в суді першої інстанції стверджував про наявність страхового сертифікату «Зелена карта» AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, власником якого відповідач був на час вчинення ДТП (а.с.67).

"Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 10 п.п. 10.3, 10.4 Закону 1).

МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ (ст. 40 п. 40.1 Закону 1).

Підставою для відмови МТСБУ у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати, п.37.1 ст. 37 Закону 1) є:(п.37.1.4 ст. 37 Закону 1) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати, п.33.1 ст. 33 Закону 1), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: (п.33.1.3. ст. 33 Закону 1) поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; (п.33.1.4. ст. 33 Закону 1) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 Закону 1, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (ст. 33 Закону 1 в редакції, чинній на час вчинення ДТП).

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати позов у порядкусуброгації, у даному випадку, з підстав того, що страхувальник не повідомив страховика (МТСБУ) у строки та за умов, визначених ст. 33 Закону 1, оскільки достраховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна (КАСКО), переходить право вимоги, що мав потерпілий (суброгація).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону 1).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивача на користь потерпілого ОСОБА_3 страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Щодо особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду.

Суб`єктом, який мав би задовольнити вимогу позивача, на думку представника відповідача, зважаючи на документ, викладений німецькою мовою AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) стосовно «Mercedes» № GI OD 333, мало бутиМТСБУ.

11.05.2019 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 21 620 гривень із посиланням на ймовірну наявність страхового сертифікату «Зелена карта» AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, яку представник ОСОБА_1 08.04.2019 року надав до суду разом із відзивом на позову заяву.

11.07.2019 року МТСБУ повідомило позивача СК 1 про відмову у виплаті регламентної виплати з підстав п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, яка мала місце 26.11.2015 року, а.с.89-91).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору(ст. 95 ч.1 ЦПК України).

Представник відповідача 08.04.2019 року засвідчив, що документ, викладений на німецькій мові D 5312/ AS- стосовно «Mercedes» № GI OD 333, відповідає оригіналу, а у відзиві на позовну заява зазначив, що вказаний документ є страховим сертифікатом «Зеленою карткою» (а.с.67).

Міжнародний страховий сертифікат «Зелена картка» в усіх країнах має уніфіковану форму. Його наявність є обов`язковою передумовою для водіїв, які планують виїхати за кордон на власному автомобілі до країн-членів Міжнародної системи. Виплата страхового відшкодування здійснюється на умовах, визначених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності автовласників країни, на території якої сталася ДТП. У кожній країні, яка входить до складу Міжнародної системи функціонує Національне бюро, яке є єдиною компетентною організацією з усіх питань, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої з вини водія-нерезидента на території такої країни. Дані вносяться страховими компаніями в єдину базу максимально оперативно, але не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем укладення договору страхування.

Україна з 1997 року є членом Міжнародної системи, а з 01.01.2005 року набула статусу «повного члена» в міжнародній системі автомобільного страхування Зелена картка.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ст. 81 ч.ч.1,5,6,7 ст. 83 ч.3 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надана представником відповідача копія документу AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) стосовно «Mercedes» № GI OD 333, який викладений німецькою мовою без перекладу на українську мову, є нелаженим та недопустимим доказом у справі.

Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (ст. 9 ч.1 ЦПК України).

Відповідач в особі представника, подаючи разом із відзивом на позовну заяву документ, викладений німецькою мовою AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на «Mercedes» № GI OD 333, не надав переклад письмового доказу на українську мову, а також належних та допустимих доказів справжності страхового сертифікату «Зелена картка», виданого у Німеччині. Зокрема, доказів того, що вказаний документ є міжнародним страховим сертифікатом саме на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, про його статус на певну дату за номером (укладений договір/втрачений/зіпсований/не використаний/знищений) і відповідно був чинний станом на листопад 2015 року.

Між тим, перевірити чи дійсний договір міжнародного («Зелена картка») обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників на певну дату за номером бланка поліса, а також чи забезпечений транспортний засіб на певну дату за державним номером або VIN-кодом автомобіля та отримати дані про страховика, який видав поліс, статус бланку поліса на певну дату за його номером (укладений договір/втрачений/зіпсований/не використаний/знищений), можливо за допомогою запиту до централізованої бази даних МТСБУ.

Всупереч вимог закону про обов`язок відповідача доведення своїх заперечень на позов, відповідач в особі представника не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів того, що він запитував з централізованої бази даних МТСБУ відомості стосовно наявності та чинності міжнародного страхового сертифікату «Зелена картка» на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333 станом на 26.11.2015 року.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 77 ч.ч.1,2, 78 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідач ОСОБА_9 , по-перше, не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій належних та допустимих доказів того, що станом на 26.11.2015 року був наявний та чинний міжнародний страховий сертифікат «Зелена картка» на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333. По-друге, ОСОБА_9 , стверджуючи про наявність міжнародного страхового сертифікату «Зелена картка» на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333, чинного станом на 26.11.2015 року, не виконав покладений на нього обов`язок щодо письмового повідомлення страховика (МТСБУ за міжнародним страховим сертифікатом «Зелена картка») про настання страхового випадку протягом 3/х робочих днів.

Такі неправомірні дії відповідача призвели до того, що 11.07.2019 року МТСБУ повідомило позивача СК про відмову у виплаті регламентної виплати з підстав п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, яка мала місце 26.11.2015 року).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або міжнародним страховим сертифікатом «Зелена картка» можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом 1 у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону 1).

Зважаючи на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення саме на відповідача ОСОБА_1 , одного з винуватців вчинення ДТП, а не на МТСБУ, обов`язку відшкодувати збитки позивачу за суброгаційним позовом.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника відповідача у скарзі, що: цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця автомобіля Mercedes-Benz № GI-OD 333, застрахована за «Зеленою картою», копія якої долучена до матеріалів справи, яка діяла на території України і була чинна під час виникнення страхової події; зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_5 ДТП збитків, є страховик відповідача за «Зеленою картою» - МТСБУ, а СК 1 не звертався до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування та відповідно не отримував відмову МТСБУ у виплаті страхового відшкодування; позивач мав самостійно звернутись до МТСБУ про виплату страхового відшкодування і саме МТСБУ, після виплати страхового відшкодування, має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав, визначених Законом 1; покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності; надаючи до суду свої заперечення та копію страхового полісу «Зелена карта», ОСОБА_1 повідомив суду і довів до відома позивача, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому збитки має відшкодувати саме МТСБУ; на сайті МТСБУ за посиланням http://www.mtsbu.ua/ua/green наявна загальнодоступна інформація, яка надає пояснення щодо вигляду страхового полісу «Зелена карта»; відповідальність ОСОБА_1 застрахована на підставі страхового полісу «Зелена карта», тому збитки має виплачувати саме МТСБУ, а не ОСОБА_1 і такий спір належить розглядати за правилами господарського судочинства, - до уваги не приймаються.

З письмового документу, викладеного німецькою мовою AS- Allianz Versicherungs-AG (Berlin) на «Mercedes» № GI OD 333 без перекладу на українську мову неможливо встановити його суть (відношення до страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Mercedes» № GI OD 333).

Відповідач в особі представника не надав доказів того, що він запитував з централізованої бази даних МТСБУ відомості стосовно наявності та чинності міжнародного страхового сертифікату «Зелена картка» на автомобіль «Mercedes» № GI OD 333 станом на 26.11.2015 року.

Разом з тим, представник позивача у відзиві на скаргу зазначив, що відсутній будь-який відкритий доступ чи реєстр з можливістю пошуку «Зелених карт», які видані на території інших держав, а тому власними силами перевірити чи була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за «Зеленою картою» за межами території України СК 1 не вдалося, що додатково підтверджується роздруківкою з офіційного вебсайту МТСБУ (а.с.163,164).

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Встановлено, що позивач, отримавши відзив представника ОСОБА_1 на позов, подав до МТСБУ заяву щодо виплати страхового відшкодування з проханням визнати поважними причини пропуску строку звернення до МТСБУ (1 рік) у зв`язку з тим, що СК 1 довідалась, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mersedes-Benz № GІ- ОD 333 ймовірно була застрахована.

11.07.2019 року МТСБУ (№8.3- 03/21938) повідомило СК 1 про відмову у регламентній виплаті з підстав пп.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону 1 (через неподання заяви протягом 1 року після скоєння ДТП).

Слід зазначити, що у листопаді 2015 року, після ДТП, ОСОБА_1 приховав факт ймовірного страхування цивільно-правової відповідальності автомобіля Mersedes-Benz № GІ- ОD 333 на підставі «Зеленої картки», що призвело до неможливості отримання СК 1 регламентної виплати від МТСБУ.

Так, з довідки №83703377 про ДТП, розділ «Учасники дорожньо-транспортної пригоди» вбачається, що стосовно ОСОБА_1 відсутня будь-яка інформація про наявність полісу страхування або «Зеленої картки» (а.с.11, 11 зворот).

Приховуванням факту страхування цивільно-правової відповідальності є ненадання відповідної інформації потерпілому, іншим учасникам ДТП чи їх страховикам, що позбавляє особу отримати регламенту виплату від МТСБУ.

Відповідний обов`язок передбачений п.33.1.3. ст.33 Закону 1, де зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси.

ОСОБА_1 , як сторона у справі, не надав належних та допустимих доказів того, що він виконав вказаний обов`язок.

Приховування відповідачем факту ймовірного страхування цивільно-правової відповідальності за «Зеленою карткою», відповідно до п.33.1.4 ст.33 Закону 1, призвело до того, що 11.07.2019 року МТСБУ повідомило позивача СК про відмову у виплаті регламентної виплати з підстав п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону. Крім того, належними та допустимими доказами взагалі не доведений факт страхування цивільно-правової відповідальності за «Зеленою карткою».

Тому відсутні підстави для ствердження того, що збитки, у даному випадку, має відшкодовувати не заподіювач шкоди ОСОБА_1 , а МТСБУ.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції не є відступом від висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, оскільки обставини справи не є тотожними. Так, Великою Палатою Верховного Суду не надавалась оцінка тому, що: особа яка спричинила шкоду, всупереч ст. 33 Закону 1, приховала ймовірний факт страхування цивільно-правової відповідальності, у даному випадку за «Зеленою карткою»; страховик за договором КАСКО звертався з вимогою до страховика цивільно-правової відповідальності винної особи і у виплаті регламентної виплати йому було відмовлено з підстав ст. 37 Закону 1; відсутні належні та допустимі докази страхування цивільно-правової відповідальності за «Зеленою карткою».

Помилкове посилання суду першої інстанції в рішенні на норми матеріального права щодо відшкодування шкоди у порядку регресу, не призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду про задоволення позову по суті є правильним.

Доводи і аргументи представника позивача щодо наявності підстав для покладення обов`язку відшкодувати збитки з підстав ст. 27 Закону 2 та ст. 993 ЦК України прийняті до уваги і є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів також звертає увагу на наступне.

За змістом ст. 27 Закону 2 та ст. 993 ЦК України, до страховика який здійснив виплату страхового відшкодування переходить право вимоги, яке мав страхувальник до винної особи. При цьому, якщо право вимоги переходить, а не виникає нове, то до таких правовідносин застосовується ст. 262 ЦК України, яка говорить, що у разі зміни сторони у зобов`язанні перебіг строку давності не переривається та не змінюється, тобто, строк позовної давності рахується з моменту настання страхового випадку, а не з моменту виплати.

Страховий випадок настав 26.11.2015 року, а із позовом за захистом порушеного права СК 1 звернулась у січні 2019 року.

Відповідач, в особі представника, у суді першої інстанції не подавав заяву про застосування строку позовної давності. Відзив на позовну заяву зазначає прохання про відому у позові з підстав того, що належним відповідачем у справі є не ОСОБА_1 , а МСТБУ.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач є винним у спричиненні збитків і відсутні підстави для покладення обов`язку відшкодувати збитки на МТСБУ, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч.1 п.п.1-4,ч.2,ч.4 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне викласти мотивувальну частину рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року у редакції цієї постанови.

Приймаючи до уваги, що є необхідність для доповнення мотивувальної частині рішення суду першої інстанції про відмову у позові, рішення суду підлягає зміні.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 1421 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення збитків з викладенням мотивувальної частини рішення суду від 11.11.2019 року в редакції цієї постанови із залишенням без змін резолютивної частини рішення суду, тому відповідач не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, ч.ч.2,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року змінити в мотивувальній частині із залишенням без змін резолютивної частини рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.07.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков