Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року

м. Шаргород

справа № 152/445/20

провадження 2/152/208/20

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., з участю секретаря судового засідання Саулко Т.С. розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження з викликом учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

учасники справи - не з`явилися,

встановити:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

04 травня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на його утримання, визначивши їх у розмірі ј заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до ІНФОРМАЦІЯ_5, посилаючись на те, що він з 01.09.2019 навчається на 1 курсі денної контрактної (договірної) форми навчання на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету, ІV-го рівня акредитації, із терміном закінчення до 30.06.2023 і знаходиться на повному утриманні своєї матері ОСОБА_3 . Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 17).

22.06.2020 від позивача ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про витребування інформації та документів (а.с.48-49).

08.07.2020 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкликання клопотання від 22.06.2020 про витребування інформації та документів, у зв`язку з частковим наданням відповідачем необхідної інформації та розгляд справи у його відсутності (а.с. 111).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 10 червня 2020 року, з викликом сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.10).

Ухвалу суду від 14.05.2020 направлено на адресу відповідача, яку він отримав 18.05.2020 (а.с.15).

09.06.2020 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів, згідно якого позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 20.10.2018 він отримав тяжку травму ноги, у зв`язку з чим з жовтня 2018 по грудень 2019 лікувався і витрачав значні кошти на лікування, операції та медикаменти, не працював. Крім того у нього є ще двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання яких він сплачує аліменти, однак в неповній мірі через стан здоров`я, у зв`язку з чим має велику заборгованість (а.с.16-31).

10.06.2020 розгляд справи відкладено на 08.07.2020 (а.с.37).

22.06.2020 позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на позов про стягнення аліментів, в якому зазначає, що відзив ОСОБА_2 на його позов є необґрунтованим, а подані до нього докази такими, що не заслуговують на увагу, тому він наполягає на стягненні з відповідача аліментів на його утримання, у розмірі визначеному у позовній заяві та понесених ним судових витрат на правничу допомогу (а.с.40-47).

03.07.2020 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лисенко І.К. до суду надійшли заперечення з поясненнями, міркуваннями і аргументами щодо наведених позивачем у відповіді пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення, з додатками - документами у їх підтвердження. У своїй сукупності пояснення зводяться до того, що ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_1 за станом здоров`я, відсутністю постійного місця роботи та наявністю інших утриманців (а.с.59 - 84).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.

Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатись, судом не встановлено.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У справі, що розглядається судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Хоменківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 15.04.2002 (а.с.6).

ОСОБА_1 перебуває на утриманні матері - ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є повнолітнім, в даний час навчається на 1 курсі денної контрактної (договірної) форми навчання на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету, ІV-го рівня акредитації, із терміном закінчення навчання - 30.06.2023 (а.с. 5,6, 112).

Окрім повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач ОСОБА_2 має двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання яких з нього стягуються аліменти, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах по виконавчих провадженнях № 45657354, №11514015 і має заборгованість по сплаті аліментів відповідно 23048,17 грн. та 50880,79 грн (а.с.28,29).

Згідно інформації, наданої відповідачем ОСОБА_2 останній володіє 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 (а.с.95 - 96), з 01.06.2019 по 31.05.2020 працював в КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО» (а.с.97 - 99).

Під час перебування справи в суді ОСОБА_2 з місця роботи звільнився і з 04.06.2020 перебуває на обліку у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, що підтверджується довідкою №553 від 09.06.2020 (а.с.23). Разом з тим суд звертає увагу, що довідка Шаргородської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості про перебування ОСОБА_2 на обліку як безробітного сама по собі не свідчить про те, що у відповідача не існує інших джерел доходів.

Судом також встановлено, що 20.10.2018 ОСОБА_2 був прооперований з приводу побутової травми ноги - закритого перелому лівої великогомілкової кістки у с/3 - н/3 в об`ємі - відкритої репозиції, ОМС пластиною та гвинтами. З 14.11. по 15.11.2019 ОСОБА_2 перебував на лікуванні у медичному центрі «SPINEX» м. Вінниця, де йому 14.11.2019 проведено операцію по видаленню металоконструкції з лівої великогомілкової кістки (а.с.19-22). На час розгляду справи судом ОСОБА_2 є працездатним, протипоказань до працевлаштування та фізичної праці не має (а.с.19 - 22).

Та обставина, що батьки відповідача є пенсіонерами і він має намір в майбутньому утримувати їх (а.с.17) не впливає на визначення розміру аліментів на утримання позивача.

Отже судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, його батько ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання не надає.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п.54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії").

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

VІ. Висновки суду

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я відповідача, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірах, визначених у позовній заяві.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При вирішенні даного цивільно - правового спору судом встановлено сукупність юридичних фактів, які зобов`язують ОСОБА_2 утримувати повнолітнього сина - ОСОБА_1 , який продовжує навчання, це: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Вказані обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на його утримання починаючи з 04.05.2020 і до закінчення навчання (30.06.2023) або до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей і приходить до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_2 є молодою працездатною особою, перебуває на обліку у Шаргородській районній філії Вінницької обласного центру зайнятості, протипоказань до працевлаштування та фізичної праці не має, має крім повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання яких він сплачує аліменти і має заборгованість по сплаті аліментів, то для забезпечення рівнозначного утримання дітей, і недопущення ущемлення матеріального утримання кожної дитини з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.05.2020 і до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а у разі припинення навчання сином ОСОБА_1 стягнення аліментів припинити.

При цьому суд виходить із того, що навчання дитини є розвитком її здібностей, необхідним для неї (дитини) та відбувається в її інтересах, також законом передбачений обов`язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку відповідача ОСОБА_2 порушено і підлягає судовому захисту.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18).

Що стосується позовної вимоги в частині визначення розміру аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з наступного.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Положеннями ст. 201 СК України не передбачено застосування вимог ст. 182 СК України для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відсилання у ст. 200 СК України до вимог ст. 182 СК України стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів і закріплені у ч. 1 ст. 182 СК України.

При стягненні аліментів на повнолітнього сина, суд не встановлює мінімальний розмір аліментів. Мінімальний розмір аліментів на підставі статті 182 СК України, враховується судом при визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щодо повнолітнього сина відповідача задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицію, яку висловив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 29 березня 2018 року в справі № 642/36/16-ц.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840,80 грн.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_1 також просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до документів, що будуть подані в судове засідання.

Вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем ОСОБА_1 документів у підтвердження понесених ним судових витрат за надання правничої допомоги суду не подано.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 150, 181-182, 199, 200, 201 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 (одної шостої) частини від всіх видів доходу ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_5 . У разі припинення навчання сином ОСОБА_1 стягнення аліментів припинити.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 30.07.2002, РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.02.2000, РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення ухвалено та підписано суддею 08.07.2020.

Суддя: Т.О. Соколовська