ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3795/20
Провадження № 2-о/210/61/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" липня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження ОСОБА_1 до заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини н атимчасово окупованій території України в порядку ст. 317 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла вищевказана заява.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_2 в місті Донецьк, Донецької області Крим (копія свідоцтва про народження, виданого Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки, додається).

Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією (відповідно до Указу Президента України №32/2019 від 07.02.2019 р.). В місті відсутні органи державної влади України.

ОСОБА_1 було видано свідоцтво про народження дитини на тимчасово окупованій території України, але відповідно до законодавства України воно є недійсним.

Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення факту народження необхідно для проведення державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка.

У зв`язку з вищевикладеним, заявниця просить суд встановити факт народження ОСОБА_2 , жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , Донецька область, місто Донецьк, перша дитина, мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1 , батьком дитини записати, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, - ОСОБА_3 , громадянин України.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, надав заяву про можливість розгляду справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, доходить до наступного.

Згідно з п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України,заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану»,державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч. 1ст. 144 СК України,батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Донецьк.

Крім того, заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, Кіровський район відповідно до медичного свідоцтва про народження № 797 від 17.05.2020, видане Донецьким республіканським центром охрани материнства та дитинства Міністерства охорони здоров`я Донецької народної республіки (а.с. 7).

Крім того, доказом народження дитини є свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 видане Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 16.06.2020 року (а.с. 6).

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

З письмової відповіді за №73/20.14-148 від 03.07.2020 року, наданої начальником Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Дніпро), вбачається, що надані заявником документи, надані на підтвердження факту народження дитини не відповідають формі, визначеній наказом МОЗ від 08.08.2006 року №545.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, медичне свідоцтво про народження дитини, видане Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоров`я Донецької народної республіки, не створює правових наслідків на території України.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №1275 від 02 грудня 2015 року м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно ст.9 вказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження дитини на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

У зв`язку з тим, що народження дитини відбулось на території міста Донецьк, Україна, тобто на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається операція об`єднаних сил, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про народження, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 18постанови Пленуму Верховного суду України №5від 31березня 1995року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зіст.18ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 до заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини н атимчасово окупованій території України в порядку ст. 317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 , жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , Донецька область, місто Донецьк, перша дитина, мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1 , батьком дитини записати, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, - ОСОБА_3 , громадянин України.

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Дніпро) зареєструвати факт народження дитини ОСОБА_2 , жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , Донецька область, місто Донецьк, перша дитина, мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1 , батьком дитини записати, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, - ОСОБА_3 , громадянин України на підставі рішення суду про встановлення факту її народження.

Рішення суду є підставою для державної реєстрації народження особи.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення надіслати заінтересованій особі.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В. Є. Сільченко