Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 173/1390/17

провадження № 61-44249св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюта Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради») про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, задоволено частково.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 6720,00 грн - 50 % посадового окладу за ведення військового обліку в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» за період з 20 березня 2017 року по 21 липня 2017 року.

В задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу директора КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної Ради» № 79-к від 18 липня 2017 року при притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відмовлено.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» «Дніпропетровської обласної ради» судовий збір на користь держави в сумі 1 700,00 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» № 79-к від 18 липня 2017 року «Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з кадрів комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» з 21 липня 2017 року.

В решті рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року залишено без змін.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 280,00 грн.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

18 травня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що позивачем в суді першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн за позовну вимогу щодо визнання незаконною та скасування наказу КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» № 79-к від 18 липня 2017 року «Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_1». Щодо решти позовних вимог, а саме поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Судом першої інстанції у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконною та скасування наказу було відмовлено.

При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено 960,00 грн.

Позовна вимога про визнання незаконною та скасування наказу КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» № 79-к від 18 липня 2017 року апеляційним судом задоволена в повному обсязі, тому і сума судового збору, яка була сплачена в суді першої та апеляційної інстанції підлягає поверненню позивачу в повному обсязі, а саме у розмірі 1600,00 грн.

Крім того, судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України.

Просила ухвалити додаткове рішення:

про повернення судових витрат у вигляді судового збору позивачу та стягнути з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн;

про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 47 760,00 грн шляхом їх стягнення з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, залишено без задоволення.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн при подачі позову до суду першої інстанції (у тій частині вимог, в якій вона не звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір") та 960,00 грн за подачу апеляційної скарги. Втім у відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Заява ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягає, оскільки постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу було залишено в силі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року повністю або частково, ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом були порушені норми матеріального та процесуального права. Позивачем в суді першої та апеляційної інстанцій сплачено судовий збір за позовну вимогу щодо визнання незаконним та скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення і ця вимога судом апеляційної інстанції задоволена в повному обсязі, тому і судовий збір в цій частині задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача також в повному обсязі. Суд апеляційної інстанцій ототожнив між собою різні по суті вимоги -«стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу» та «стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку».

Позиція інших учасників справи

У листопаді 2018 року КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги.

Відзив мотивований тим, що вимога позивача, направлена до Верховного Суду вже є такою, що суперечить процесуальному закону, оскільки позивач просить ухвалити нове додаткове рішення у справі. Вимога про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлялась, відповідні докази та розрахунки позивачем не надавались, у зв`язку з чим судом не могло бути винесене рішення. Апеляційним судом було вирішено питання про судові витрати. Сплата позивачем судового збору є надмірною та помилковою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

У жовтні 2018 року матеріали цивільної справи № 173/1390/17 надійшли до Верхового Суду.

13 квітня 2020 року справа передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі, виходячи з наступного.

17 січня 2018 року рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, задоволено частково.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 6720 грн, - 50 % посадового окладу за ведення військового обліку в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» за період з 20 березня 2017 року по 21 липня 2017 року.

В задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу директора КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної Ради» № 79-к від 18 липня 2017 року при притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відмовлено.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» «Дніпропетровської обласної ради» судовий збір на користь держави в сумі 1 700,00 грн.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Позивач сплатила судовий збір у розмірі 960,00 грн за подання апеляційної скарги.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» № 79-к від 18 липня 2017 року «Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора з кадрів комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» з 21 липня 2017 року.

В решті рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року залишено без змін.

Стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради «на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 280,00 грн.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення.

21 серпня 2018 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про повернення судових витрат у вигляді судового збору, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовні вимоги задоволені частково, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Однак, з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 79-к від 18 липня 2017 року "Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_1 .", поновити на посаді інспектора з кадрів, стягнути з відповідача на її користь за ведення військового обліку в закладі за період з 13 січня 2017 року по 21 липня 2017 року заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При подачі позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Норми цієї статті узгоджується з підпунктами «б», «в» пункту четвертого частини першої статті 382 ЦПК України, в яких встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції врахував, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн при подачі позову до суду першої інстанції (у тій частині вимог, в якій вона не звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір") та 960,00 грн за подачу апеляційної скарги, але дійшов помилкового висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови (частина четверта статті 258 ЦПК України).

Згідно частини п`ятої статті 258 ЦПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції. Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції оформлюється суддею-доповідачем (іншим суддею, якщо суддя-доповідач не згодний з постановою/ухвалою) і підписується всім складом суду, який розглядав справу, якщо інше не передбачено цим Кодексом (стаття 381 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що суд апеляційної інстанції тільки за результатами розгляду апеляційної скарги приймає такий вид судового рішення як постанову;

у разі, якщо судом апеляційної інстанції не вирішено питання про судові витрати і розглядається заява про ухвалення додаткового рішення та вона підлягає задоволенню, то суд апеляційної інстанції ухвалює додаткову постанову;

у випадку, якщо судом апеляційної інстанції не вирішено питання про судові витрати і розглядається заява про ухвалення додаткового рішення та вона не підлягає задоволенню, то суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Всупереч викладеним нормам закону, суд апеляційної інстанції прийняв постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати залишено без задоволення.

У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 400, 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 рокускасувати.

Передати справу № 173/1390/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук