Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2020 Справа №607/5653/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Лобач І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вона та відповідач з 31 січня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року. За час подружнього життя ними за спільні кошти було придбано нежиле приміщення, загальною площею 101,8 кв.м., яке складається з: 43-1 торгово-виставкового залу, площею 24,5 кв.м., 43-2 майстерні, площею 22,0 кв.м., 43-3 торгово-виставкового залу, площею 15,5 кв.м., 43-4 коридору, площею 25,7 кв.м., 43-5 складського приміщення, 14,1 кв.м. та знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт нерухомого майна було оформлено на відповідача на підставі договору купівлі-продажу ВРС 383728, ВРС 383729, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г., за реєстровим №2116. Ринкова вартість спірного нежилого приміщення станом на 14 лютого 2019 року становить 245 200 гривень згідно висновку про вартість майна, виконаного ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» від 14.02.2019року. Крім цього, під час шлюбу на ім я ОСОБА_3 було оформлено право власності на нежитлову будівлю торговий павільйон, загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_2 . Зазначене нерухоме майно, ринковою вартістю 31200 гривень, зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, серії САВ 1125332 від 23 листопада 2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Шумської міської ради №352 від 23 листопада 2007 року. Також 22 грудня 2016 року за спільні кошти подружжя ними було придбано -автомобіль, марки RENAULT TRAFIC, спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , ринкова вартість якого становить 229 500 гривень згідно висновку про вартість майна, виконаного ТОВ ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» від 14.02.2019 року. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 відмовляється в позасудовому порядку належним чином оформити поділ спільно нажитого за час шлюбу майна, просить суд, в порядку поділу майна подружжя визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 ідеальну частину нежилого приміщення, загальною площею 101,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 та право власності на Ѕ ідеальну частину нежитлової будівлі, торгового павільйону, загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться на площі АДРЕСА_2 , а також присудити до стягнення з ОСОБА_3 на її ОСОБА_1 , користь 114 750 гривень в рахунок грошової компенсації вартості належної їй 1/2 частини автомобіля, марки RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, номер шасі (рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1995 см-3, державний номерний знак НОМЕР_3 , залишивши за відповідачем на праві особистої приватної власності вказаний транспортний засіб.

Ухвалою судді від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

25 червня 2019 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 ), право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , та 1/2 частину легкового автомобіля універсал - В КІА СЕЕD, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 . Крім того просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 327, 76 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що у первісному позові не охоплене все спільне майно, придбане під час шлюбу, а саме легковий автомобіль універсал - В КІА CEED, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 395 730,00 грн. та 1/2 квартири АДРЕСА_3 , вартість ј частки якої згідно оцінки незалежного експерта становить 334911,67 грн.

26 червня 2019 року судом зареєстровано заперечення відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 згідно яких ОСОБА_3 визнає що нежитлове приміщення АДРЕСА_4 придбане під час шлюбу та не заперечує проти визнання права власності на ідеальну половину частки даного майна за позивачем. Відносно стягнення із нього на користь позивача грошової компенсації вартості половини автомобіля марки RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_6 заперечує повністю з тих підстав, що складена на замовлення позивача оцінка даного транспортного засобу не повідає дійсності з огляду на те що автомобіль був пошкоджений під час дорожньої транспортної пригоди 21.08.2017 року та значно знизився в вартості. Також вказує на те, що станом на бьогоднішній день він не має фінансової можливості надати грошову компенсацію позивачу, а відтак вважає за доцільне розділити дане майно за принципом рівних часток. Позовні вимоги стосовно виділення позивачу на праві власності Ѕ частини нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_2 , заперечує, оскільки дане приміщення будувалося ним особисто за його власні кошти та з допомогою його батьків. Протягом усіх років експлуатації, він особисто проводив усі ремонтні роботи, удосконалення, утримання, сплачував комунальні платежі, тощо. Тому, вважає за доцільне виділити позивачу тільки 1/5 частину даного приміщення з огляду на те, що дружина доглядала та ростила їх дітей та частково вела домашнє господарство.

27.08.2019 року відповідач ОСОБА_3 подав суду уточнення до заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просив відмовити в задоволенні позовної вимоги стосовно виділення позивачу на праві власності половини будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки, дане приміщення будувалося виключно за кошти його батьків про що свідчать відповідні чеки, та протягом усіх років експлуатації, він особисто проводив усі ремонтні роботи, утримання, сплачував усі комунальні платежі. Тому, вважає що це майно не є майном нажитим за спільні кошти сторін.

17.09.2019 року ОСОБА_1 подала суду відзив на зустрічний позов в якому вказує на те, що після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість про те, що квартира АДРЕСА_5 повинна перебувати у її власності, оскільки цього вимагають інтереси дітей, які залишаються жити з нею, крім того, інша Ѕ частина спірної квартири належить її матері, яка після розірвання шлюбу не є членом сім`ї позивача і не може використовувати помешкання спільно із ним. З огляду на це у період з 29.03.2018 року по 31.05.2019 вона виплатила позивачу 229 935 гривень власних коштів що підтверджується банківською випискою про рух коштів. Однак в подальшому позивач відступив від своїх домовленостей, та договір у нотаріальній формі між ними щодо поділу спільного сумісного майна не був укладений. Також зазначила, що не заперечує проти того, щоб автомобіль Рено-Трафік 2016 р.в. за ціною 229 500 гривень та автомобіль В КІА CEED 2017 р.в. за ціною 395 730 гривень були присуджені у власність позивача повністю, що по загальній вартості майна (з врахуванням виплачених нею коштів 229935 грн) буде на 185 341,66 грн. більше від нартості 1/2 частини квартири, яка залишається у її власності. Крім того вважає, що з огляду на таку різницю у вартостях неподільних об`єктів, які залишаються у власності сторін, при поділі торгового павільйону по АДРЕСА_2 та торгового підвального приміщення по АДРЕСА_1 (заявлені до поділу у первісній позовній заяві) у власність ОСОБА_1 повинен бути переданий більший за вартістю об`єкт. Також подала суду висновок складений експертом ОСОБА_5 згідно якого вартість торгового павільйону площею 37,8 м.кв за адресою: АДРЕСА_2 становить 357090 грн.

04.10.2019 року ОСОБА_3 подав суду відповідь на відзив ОСОБА_1 в якому заперечив, щодо пропозицій наданих ОСОБА_1 щодо розподілу спільного майна та вказує на те, що долучені ОСОБА_1 роздруківки, не є виплатою частини квартири, оскільки є коштами вирученими з його діяльності з Новою поштою де ОСОБА_1 , виступала технічним директором, відтак ј частина квартири належить йому. Нежитлове приміщення в місті Шумську вважає таким, що не є предметом спільного сумісного майна подружжя. 13.11.2019 року ОСОБА_1 подала заперечення на відповідь на відзив в якому вказує на те, що наведене в у відповіді на відзив твердження не відповідає дійсності, оскільки з 2014 року по травень 2019 року вона здійснювала підприємницьку діяльність як ліцензіат ТОВ «Нова пошта», подавала звіти, підписувала акти, накладні, договори тощо. Даний вид господарської діяльності давав стабільний дохід. З метою реалізації даного бізнесу нею отримано в оренду комерційне приміщення в АДРЕСА_6 та закуплено за спільні кошти обладнання на суму 98 272 грн. Після розірвання шлюбу вона написала заяву про припинення діяльності з Нова пошта оскільки вони з ОСОБА_3 погодили переоформити бізнес з ТОВ «Нова пошта» на ОСОБА_3 , а здійснення господарської діяльності у магазині по АДРЕСА_1 залишиться їй. Крім того за їх домовленістю ОСОБА_3 погодився з`їхати з житла по АДРЕСА_7 та отримати виплату частки в квартирі. Відтак вважає, що зупинення співпраці із ТОВ «Нова пошта» може свідчити лише про те, що усі здобутки та бізнесові напрацювання, які вони набули під час шлюбу, в т.ч. товаро-матеріальні цінності на суму понад 98 272 грн. отримав після розлучення ОСОБА_3 . Відповідно компенсаційні кошти мав би виплатити їй відповідач, а не навпаки. Щодо нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , то зазначила, що долучені відповідачем копії накладних жодним чином не свідчать про те, що є передбачені законом підстави для виключення даного майна з об`єму спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає поділу. Вважає, що дані накладні не свідчать про те, на ремонт яких саме приміщень були вони використані, оскільки відповідачем не повідомлено, що його батько ОСОБА_6 також володів торговим приміщенням на площі Ринковій в місті Шумську, який 11.05.2007 року подарував синові. На ремонт якого саме приміщення були використані дані будівельні матеріали, за чиї кошти вони були закуплені і чи вплинули істотно на вартість самого приміщення із долучених документів не вбачається.

29.11.2019 року ОСОБА_3 подав письмове уточнення пояснення в якому просив суд розділити усе спільно нажите майно подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наступним чином: по 1/4 частці квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 93,7 м. кв., та по 1/2 частині нежитлового приміщення АДРЕСА_4 визнати на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , легковий автомобіль універсал - В КІА CEED, державний номерний знак НОМЕР_5 та автомобіль марки RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_3 визнати на праві приватної власності за ОСОБА_3 . Нежитлову будівлю, торговий павільйон за адресою АДРЕСА_2 не вважає спільно нажитим майном, а відтак зазначає, що ОСОБА_1 немає права на частку цього майна. Обгрунтовуючи вимоги, щодо визнання за ним частки у квартирі ОСОБА_3 зазначив, що він не має на меті там проживати оскільки житлова площа є недостатньою, однак частка у квартирі забезпечить йому можливість брати участь у повноцінному та належному батьківському вихованні дітей.

02.12.2019 року ОСОБА_1 подала зяаву про збільшення позовних вимог в якій зазначила, що 24.10.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 із магазину «Фокус», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (приміщення є спільним та підлягає поділу) відповідач вивіз оргтехніку на загальну суму 62640 гривень. Оскільки відповідач заволодів спірною оргтехнікою без її відома та згоди, відповідно вважає, що середня ринкова вартість даного майна повинна бути врахована у частку майна, яка виділяється при поділі у власність ОСОБА_3 . Відтак просить суд провести поділ спільного сумісного майна, придбаного нею та відповідачем у шлюбі, у наступний спосіб: Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 та нежитлове підвальне приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Решту майна залишити у власності відповідача ОСОБА_3 , а саме: автомобіль Рено-Трафік 2016 р.в.; автомобіль В КІА СЕЕ'D 2017 р.в.; нежитлове торгівельне приміщення по АДРЕСА_2 ; оргтехніка, яка перебувала в експлуатації у торговому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 на загальну суму 62640 грн, безпідставно виплачені кошти у розмірі 229 935 гривень, які у період з 29.03.2018 року по 31.05.2019 року були виплачені ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Магдич О.О. первісний позов підтримали з підстав, викладених у ньому та просили повести розподіл майна згідно вимог викладених в заяві про збільнення позовних вимог від 02.12.2019 року, відповідно відмовивши в частині задоволення зустрічного позову.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Заводовська М.Л. в судовому засіданні проти первісного позову частково заперечили, зустрічний позов підтримали, просили суд його задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню виходячи з таких підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року (справа № 607/2092/18).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження і об`єктів нерухомого майна № 60125795, сформованої станом на 28.05.2016 року, ОСОБА_3 на праві приватної власносі належить:

- нежиле приміщення, загальною площею 101,8 кв.м., яке складається з: 43-1 торгово-виставкового залу, площею 24,5 кв.м., 43-2 майстерні, площею 22,0 кв.м., 43-3 торгово-виставкового залу, площею 15,5 кв.м., 43-4 коридору, площею 25,7 кв.м., 43-5 складського приміщення, 14,1 кв.м. та знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, ВРС 383728, ВРС 383729, посвідченого 28.04.2012 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г., за реєстровим №2116.

- нежитлова будівля, торговий павільйон, загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться на площі АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, серії САВ НОМЕР_7 125332 від 23 листопада 2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Шумської міської ради №352 від 23 листопада 2007року.

- нежитлова будівля, торговий павільйон, загальною площею 20,07 кв.м., що знаходиться на площі АДРЕСА_8 , у м. АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування ВЕО №412982 виданого 11.05.2007 року Шумською державною нотаріальною конторою за реєстровим №750.

Згідно висновку про вартість майна, складеного 14.02.2019 року ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість нежилого приміщення загальною площею 101,8 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_1 станом на 14 лютого 2019 року становить 245 200 гривень.

Згідно висновку про вартість майна, складеного 14.02.2019 року ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість нежилого приміщення загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться на площі Ринкова АДРЕСА_2 , у АДРЕСА_2 становить 31200 гривень.

Згідно висновку про вартість майна, складеного 14.02.2019 року ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість транспортного засобу RENAULT TRAFIC, тип - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1995 см-3, державний номерний знак НОМЕР_3 становить 229500 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №14/02 та Акту прийомупередачі робіт загальна вартість робіт по оцінці майна за замовленням ОСОБА_1 становить 1500 грн., які сплачені замовником в повному обсязі.

Згідно висновку про вартість майна, складеного 08.10.2019 року ФОП ОСОБА_5 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №246/18 від 23.03.2018) на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість нежилого приміщення загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_2 становить 357090 гривень. Відповідно до Акту прийомупередачі робіт, вартість робіт по оцінці майна за замовленням ОСОБА_1 становить 1500 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження і об`єктів нерухомого майна № 60125795, сформованої станом на 19.06.2019 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частці квартири АДРЕСА_3 згідно Договору купівлі продажу посвідченого 16.01.2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. наданої 06.06.2019 року на запит ОСОБА_3 , 16 січня 2017 року при посвідченні договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_5 також було посвідчено справжність підпису ОСОБА_3 на заяві про письмову згоду дружині ОСОБА_1 на придбання вищевказаної квартири.

Відповідно до висновку про вартість майна, складеного 20.06.2019 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_3 , ринкова вартість ј частки квартири АДРЕСА_3 без врахування ПДВ складає 334911 грн.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія НОМЕР_8 , виданого Центром 6143, 27.06.2017 року легковий автомобіль універсал - В КІА CEED, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 .

Згідно висновку про вартість майна, складеного 19.06.2019 року СПД ФОП ОСОБА_10 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №92/18 від 02.02.2018) на замовлення ОСОБА_3 , ринкова вартість автомобіля універсал - В КІА CEED, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 становить 395 730,00 грн.

Вартість проведеної даної експертної оцінки становить 700,00 грн, яка сплачена замовником, що підтверджується квитанцією №057062.

Згідно висновку про вартість майна, складеного 23.06.2020 року ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість транспортного засобу RENAULT TRAFIC, тип - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1995 см-3, державний номерний знак НОМЕР_3 становить 204 900 грн.

Згідно виписки з карткового рахунку відкритого в АТ КБ ПриватБанк на і`мя ОСОБА_1 вбачається, що у період з 29.03.2018 року по 31.05.2019 року ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_1 перераховано кошти у розмірі 229 935 гривень.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ОСОБА_1 з 17.04.2014 року перебуває на обліку як фізична особа підприємець.

На підставі Ліцензійного договору, Договору про надання послуг з організації доставки відправлень від 01.04.2015 року, та Договору поставки від 31.08.2018 року ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність як ліцензіат ТОВ «Нова пошта».

Згідно заяви від 16.05.2019 року адресованої директору ТОВ «Нова пошта», ОСОБА_1 повідомляє про зупинення їх співпраці, з причин розлучення з чоловіком ОСОБА_3 , який займався організацією діяльності відділення.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено в пункті 23 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

У ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц., від 27.02.2019 року у справі №755/4757/16-ц.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Сторонами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не заперечуються факт, набуття ними, як подружжям за час шлюбу за спільні кошти наступного майна: Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення загальною площею 101,8 кв.м., що знаходиться по вул. Білецька АДРЕСА_1 , автомобіль RENAULT TRAFIC, тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний- НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіль KIA CEED, легковий універсал-В, колір чорний, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_5 .

Також сторонами у справі в судовому засіданні визнано, що нежитлове приміщення що знаходиться по АДРЕСА_1 , використовує ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність та жодних доходів з даного приміщення ОСОБА_3 не мав. Крім того ОСОБА_3 не заперечив факт вивезення ним 24.10.2019 року із магазину «Фокус», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 оргтехніки, яка є спільним майном на загальну суму 62640 гривень без згоди ОСОБА_1 .

Одночасно сторони визнали, що набуті за час шлюбу вищевказані транспортні засоби фактично використовуються ОСОБА_3 .

На спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, що стосується нежитлової будівлі торгового павільйону загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 не представив суду належні та допустимі докази в обґрунтування таких обставин.

Подані ОСОБА_3 квитанції від 17.01.2019 року, 07.02.2019 року про оплату електроненергії та квитанції від 26.06.2016 року, 15.09.2016 року про сплату податків, а також товарні чеки про придбання ОСОБА_6 в 2007 році будівельних товарів не підтверджують, що вони були використані на будівництво чи ремонт саме торгового приміщення на площі Ринковій, 1 в місті Шумську, при цьому суд враховуює, що ОСОБА_3 з 2007 року є також власником торгового приміщення на АДРЕСА_8 .

Таким чином, на думку суду, спірне приміщення нежитлової будівлі торгового павільйону загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 є спільно нажитим майном подружжя та підлягає поділу.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги вартість набутого у власність сторонами під час шлюбу рухомого та нерухомого майна, суд вважає правильним в порядку поділу спільного сумісного майна сторін, виділити у власність:

- ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 вартістю 669822 грн. та нежитлове приміщення загальною площею 101,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 вартістю 245200 грн.

- ОСОБА_3 нежитлову будівлю торгового павільйону загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вартістю 357090 грн; автомобіль RENAULT TRAFIC, тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний- НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 вартістю 204900 грн та автомобіль KIA CEED, легковий універсал-В, колір чорний, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 395 730 грн.

Суд вважає за необхідне зауважити, що виділяючи в власність ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 , судом було враховано те, що у вказаному спірному приміщенні проживає інший співвласник Ѕ частки квартири ОСОБА_9 (мати позивача ОСОБА_1 ), а також діти сторін та надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_3 про те, що у вказаному житловому приміщення він не має наміру проживати. Крім того суд врахував кошти у розмірі 62640 грн, як вартість самовільно вивезеної ОСОБА_3 спільної оргтехніки, яка перебувала в експлуатації у торговому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

Виділяючи у власність сторін окремі нежитлові приміщення судом також взято до уваги визнане сторонами у судовому засіданні фактичне користування відповідними приміщеннями, а саме ведення бізнесу з реалізації дитячих товарів ОСОБА_1 у нежитловому приміщенні, що знаходиться по АДРЕСА_1 та торговий бізнес ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 .

Виділяючи у власність ОСОБА_3 транспортні засоби, суд врахував факт безпосеренього використання автомобілів саме ОСОБА_3 та відсутність згоди кожного із сторін на відкодування грошової компенсації частини вартості транспорних засобів.

Одночасно суд не відносить до майна яке повинно враховуватися при поділі спільного сумісного майна сторін, кошти на загальну суму 229 935 гривень перераховані ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_1 у період з 29.03.2018 року по 31.05.2019 року, оскільки документального підтвердження підстав їх добровільної виплати матеріали справи не містять, а відтак критично оцінює версії кожної із сторін про підстави їх перерахування.

Враховуючи часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, суд вважає, що судові витрати слід покласти на сторони в межах ними понесених витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виділити у власність ОСОБА_1 : - Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 ; - нежитлове приміщення загальною площею 101,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виділити у власність ОСОБА_3 : - нежитлову будівлю торгового павільйону загальною площею 37,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; - автомобіль RENAULT TRAFIC, тип спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; - автомобіль KIA CEED, легковий універсал-В, колір чорний, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_5 .

В задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та вимог зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_9 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Повний текст рішення суду складено 06.07.2020.

Головуючий суддяР. М. Грицак