КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3267/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Семенюк Т.А.

Секретаря судового засідання Гасюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена та про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена та про визнання договору поруки припиненим, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 068-2008-1600, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у розмірі 91 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 11,45 процентів за користування кредитом, а останній зобов`язувався належним чином використати та повернути банку в строк до 10 травня 2028 року суму отриманого кредиту, а також сплатити плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання передбачені кредитним договором.

У той самий день з метою забезпечення виконання зобов`язань ВАТ «Універсал Банк» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 068-2008-1600-Р.

Зазначала, що договором поруки не визначено строк після закінчення якого порука припиняється, а тому в силу частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами до 10 числа кожного місяця, останній платіж позичальником внесено 12 січня 2018 року, тому банк з 11 лютого 2018 року дізнався про виникнення заборгованості позичальника та протягом шести місяців від цієї дати повинен був пред`явити вимогу до поручителя, однак на даний час вимога до поручителя не пред`явлена, а тому порука ОСОБА_2 за договором поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року є припиненою 11 серпня 2018 року.

Посилаючись на положення частини 4 статті 559, частину 2 статті 1050 ЦК України просила визнати поруку за договором поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 припиненою, а також визнати договір поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року припиненим.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена та про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, які призвели до ухвалення помилкового судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що договором поруки не визначено строк після закінчення якого порука припиняється, так як за умовами договору визначено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. У зв`язку із порушенням позичальником зобов`язання за кредитним договором у банка виникло право дострокового погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, що впливає на визначення початку перебігу строку пред`явлення вимоги до поручителя (позивача у справі). Із встановлених судом обставин справи вбачається, що останній щомісячний платіж сплачений позичальником 09 лютого 2018 року, а відтак 11 березня 2018 року банк дізнався про заборгованість позичальника та відповідно з цієї дати повинен обчислятися шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя згідно ч.4 ст. 559 ЦК України. Банк звернувся із визначеним позовом 31 жовтня 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку для пред`явлення вимоги, а тому порука ОСОБА_2 за договором поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року є припиненою з 11 березня 2018 року.

У поданому відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що кредитор АТ «Універсал Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, пред`явивши до боржника вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, змінив строк виконання основного зобов`язання та зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Крім того, не пред`явлення банком вимоги до поручителя в межах шести місяців за кожним щомісячним платежем, припиняє поруку лише за окремим платежем, а не припиняє поруку в цілому.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника, вказавши про те, що позивач повністю підтримує апеляційну скаргу та просить скасувати судове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення вимог ОСОБА_2 у повному обсязі (а.с.161).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави для визнання поруки за договором поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 припиненою, та визнання договору поруки № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року припиненим відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині правового обґрунтування рішення, керуючись якими суд установив обставини справи, права та обов`язки сторін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 068-2008-1600, за умовами якого банк позичальнику надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 91 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 11,45 процентів за користування кредитом, а останній зобов`язувався належним чином використати та повернути банку в строк до 10 травня 2028 року суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання передбачені кредитним договором (а.с. 10-12).

Відповідно до пункту 2.4., 2.6. кредитного договору позичальник зобов`язувався здійснювати погашення основної суми кредиту та процентів шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та строки, визначені графіком погашення заборгованості за кредитним договором. Під терміном дата погашення щомісячних платежів сторони розуміють останній робочий день, що передує 10 (десятому) числу кожного місяця. Останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплату у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10 травня 2028 року.

Пунктом 5.2.5. кредитного договору передбачене право банку достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі, у випадку, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 (двох) місяців.

У даному пункті договору сторони кредитного зобов`язання погодили, що направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 (тридцяти) днів з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги) позичальнику, вважається термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Виконання кредитного зобов`язання забезпечене порукою на підставі укладеного 21 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 договору поруки № 068-2008-1600-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором № 068-2008-1600 від 21 травня 2008 року.

У пункті 4, яким встановлено строк дії договору поруки та порядок його припинення, визначено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою (а.с. 8-9).

Обставини укладення договору та часткового виконання основного зобов`язання визнані позивачкою, про що свідчать доводи, наведені останньою у позові в обґрунтування своїх вимог.

Із наданих банком (відповідачем у справі) письмових доказів вбачається, що за позичальником обліковується прострочена заборгованість, яка виникла за період з 10 листопада 2017 року по 03 жовтня 2018 року. Останній платіж на виконання кредитного зобов`язання здійснено позичальником 09 лютого 2018 року (а.с. 67-70).

12 липня 2018 року кредитор направив позичальнику та фінансовому поручителю ОСОБА_2 (позивачу у справі) досудову вимоги № ГО 6225/23, ГО 6225/22, ГО 6225 від 10 липня 2018 року, в якій просив повернути залишок заборгованості за кредитом, сплатити прострочену заборгованість за кредитом, заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом в загальній сумі 37 044,51 швейцарських франків (а.с. 115, 116, 117, 118).

Досудова вимога ГО 6225/23, ГО 6225/22, ГО 6225 від 10 липня 2018 року залишилась без виконання позичальником та фінансовим поручителем, що стало підставою для подання 31 жовтня 2018 року кредитором позову до суду про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором (а.с. 43).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва 12 листопада 2018 року відкрито провадження у справі (№ 755/16937/18) за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (а.с.44-47).

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Встановлені колегією суддів фактичні обставини справи вказують на те, що позичальник ОСОБА_7 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 , первинно взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10 травня 2028 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв`язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 5.2.5. договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 12 липня 2018 року вимогу, у тому числі поручителю ОСОБА_2 , про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних із ним платежів.

За умовами укладеного кредитного договору при реалізації банком цього права зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає протягом 30 (тридцяти) днів з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги) позичальнику і вважається термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання в цілому основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Разом із тим, як вбачається із наданого кредитором (відповідачем у даній справі) розрахунку заборгованості, що за позичальником обліковується прострочена заборгованість, яка виникла за період з 10 листопада 2017 року по 03 жовтня 2018 року, у зв`язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Правовий аналіз умов договору сторін та зміст зазначених правових норм дає підстави для висновку, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з умов кредитного договору чергові платежі позичальник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Таким чином, до збігу шестимісячного строку з моменту пред?явлення позову АТ «Універсал Банк» ( 31 жовтня 2018 року), та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя, який зобов`язувався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором № 068-2008-1600 від 21 травня 2008 року.

Розмір невиконаного зобов`язання, а також припинення поруки в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів, які не підлягають стягненню з поручителя в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, визначаються судом в межах заявлених вимог кредитора про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням зазначених норм матеріального права та встановлених фактичних обставин справи на підставі належним чином оцінених доказів, наданих учасниками справи, колегія суддів приходить до висновку, що правовідносини поруки за договором поруки, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року, не можна вважати припиненими, оскільки не пред`явлення банком вимоги до поручителя в межах шести місяців за кожним щомісячним платежем, припиняє поруку лише за окремим платежем, а не припиняє поруку в цілому, а тому правові підстави для припинення в цілому правовідносин поруки в порядку частини четвертої статті 559 ЦК України за договором поруки, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року відсутні.

Перевіряючи вимоги позивача в частині визнання договору поруки, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 № 068-2008-1600-Р від 21 травня 2008 року припиненим, колегія суддів виходить з такого.

Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за пунктом 7 частини 2 цієї статті - припинення правовідношення.

За положеннями статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до змісту статей 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у частині 1, 4 статті 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов`язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України, в редакції, чинній на час пред`явлення позову) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов`язання за договором поруки, передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, тобто шляхом визнання поруки припиненою, а не шляхом припинення договору поруки.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору поруки вказує на те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом припинення договору поруки суперечить положенням частини 1 статті 559 ЦК України, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право позивача в цій частині вимог.

Інші доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування судового рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне процесуальне рішення, але із помилковою оцінкою прав та обов`язків сторін, з яких суд виходив при відмові в задоволенні позову ОСОБА_2 .

За наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення, виклавши її в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови, в іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: