Справа № 346/932/20
Провадження № 22-ц/4808/787/20
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

у участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року під головуванням судді Беркещук Б.Б. у м. Коломия

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та від спільного подружнього проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2014 року.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно. Такий розмір аліментів є недостатнім з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і на даний час становить 2218 грн.

Витрати на утримання доньки значно збільшилися, так як подорожчали продукти харчування , одяг, шкільні приладдя, а також дочці необхідно кожного дня дати гроші на обід у школі та інші потреби, оплачувати навчання дочки у Коломийській дитячій музичній школі № 2 по класу фортепіано (220 грн щомісячно). Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно.

Зважаючи на витрачання значних коштів на оплату комунальних послуг, різних щомісячних витрат на утримання та лікування дітей, відносно невеликий розмір її заробітної плати, збільшення розміру аліментів дасть змогу надати дитині той необхідний та достатній мінімум для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.

Просила врахувати, що розмір аліментів у 600 чи 800 грн є недостатнім для належного утримання дочки, для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки у зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її становище змінилося, ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання дочки значні кошти, сума, яка стягується у розмірі 600 грн., чи та, як пропонується відповідачем 800 грн є мізерною, в той час, коли вона щомісячно витрачає на дочку значно більше коштів на відповідне харчування, одяг, взуття, навчання.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із грошової суми в розмірі 600 грн на грошову суму в розмірі 1 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. В решті позову відмовлено.

Виконавчий лист за рішеннями Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 600 грн щомісячно відкликано. Судовий збір віднесено за рахунок держави.

ОСОБА_2 на дане рішення подав апеляційну скаргу у якій зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд при ухваленні рішення не взяв до уваги обставини на які він посилався. Істотне значення у даній справі має його майновий стан, а також стан його здоров`я.

Апелянт зазначає, що він є пенсіонером по інвалідності, 2-ої групи загального захворювання, тобто він є непрацездатний. Як інвалід 2-ї групи з грудня 2019 року він отримує пенсію в розмірі 1 638 грн, що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Інших доходів не має.

В зв`язку з тим, що розмір його пенсії є невеликий, то він не може сплачувати аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 1400 грн щомісячно, оскільки на його власні потреби залишиться лише 238 грн на місяць, при умові, що крім придбання продуктів харчування йому необхідні гроші на придбання медикаментів, щоб підтримувати свій стан здоров`я, який є незадовільний.

Щодо автомобіля ГАЗ 53А то даний автомобіль був ним придбаний, згідно договору купівлі продажу 02.04.1998 року, ще до укладення шлюбу з позивачкою. Під час шлюбу даний автомобіль був ним 20 серпня 2007 року переданий громадянину ОСОБА_5 згідно дорученню терміном на 10 років.

Тому саме з 20 серпня 2007 року і до сьогоднішнього дня він даним автомобілем не користується та не володіє ним.

Фактично позивачка і він володіють в рівних частках своїм майном, тобто по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , а також 1/2 частина автомобіля ВАЗ. Іншого майна в нього не має.

В даний час можливості працювати не має. Фактично живе лише за пенсію.

Апелянт зазначає, також що в його обов`язки як сина також входить утримувати непрацездатних батьків та надавати їм матеріальну допомогу, батьки є похилого віку, а тому змушений доглядати за ними. При таких обставинах дохід був втрачений не добровільно, як зазначає позивачка, а з поважних причин.

Виначений судом розмір аліментів більший ніж передбачений прожитковий мінімум на 2020 рік, оскільки він більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Вважаю, що суд належним чином не взяв до уваги надані ним докази його майнового стану, а тому постановив незаконне рішення.

Просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшити визначений рішенням суду розмір аліментів з 1400 гривень до 800 гривень щомісячно та стягувати їх до досягнення неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що між сторонами 21 листопада 2003 року зареєстровано шлюб і під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю (а.с.12)

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року присуджено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно ( а.с.13).

Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і на даний час зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до довідки № 07 від 31 січня 2020 року ОСОБА_3 є ученицею Коломийської ДМШ № 2 ім. Г.Грабець по класу фортепіано з 01 вересня 2016 року та плата за навчання становить 220 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім. Зі збільшенням віку дитини вона природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Щодо заперечення відповідача з позовними вимогами у зв`язку з тим, що він визнаний інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 03.04.2019 року (термін дії до 31.01.2021) (а.с.27), та його дохід за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 становить 18 722,00 грн, що не працює, відповідно повинен мати певні кошти на прожиття, суд зазначає наступне.

Люди з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні", з метою реалізації творчих і виробничих здібностей людей з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Конституцією України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51). Виключень для батьків, які є особами з інвалідністю, Основний закон нашої держави не передбачає. Однак, під час визначення розміру аліментів на дитину суд має враховувати, з-поміж іншого, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Судом встановлено, що в ОСОБА_2 перебуває два автомобіля: ГАЗ 53 А та ВАЗ 211540-120, що підтверджується довідкою МРЕВ. Судом першої інстанції досліджено копії рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року з яких вбачається, що ОСОБА_2 має у власності Ѕ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , а також Ѕ частини автомобіля ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційний суд вважає, що теперішній стан здоров`я ОСОБА_2 не є перешкодою у його працевлаштуванні. Він зобов`язаний брати участь в утриманні та належному матеріальному забезпеченні своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ..

Доводи відповідача щодо його неспроможності сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, не знайшли свого підтвердження і спростовані зібраними доказами у справі. Складнощі відповідача з працевлаштуванням не є підставою для несплати аліментів та відмови у належному матеріальному забезпеченні своєї неповнолітньої дитини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням майнового стану сторін та їхнього стану здоров`я, мінімального розміру аліментів на одну дитину та розміру прожиткового мінімуму на 2020 рік відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Зміна розміру аліментів, стягуваних щомісячно з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 із твердої грошової суми в розмірі 600 грн на грошову суму в розмірі 1 400 грн до досягнення дитиною повноліття відповідатиме її інтересам та таку відповідач може надавати з урахуванням вищеназваних обставин.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 07 липня 2020 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк