Справа № 588/2142/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2020 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., з участю представника позивача Гуріної Г.В ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю "МАЯК", третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Криничанська сільська рада Тростянецького району Сумської області про розірвання договору оренди землі, додаткової угоди до договору оренди землі та зобов`язання вчинити дії,
За життя, 01.02.2012, ОСОБА_5 уклав договір оренди землі б/н із СЗАТ «МАЯК», правонаступником якого є ТДВ «Маяк» та 02.09.2015 додаткову угоду про внесення змін до указаного договору оренди.
Державну реєстрацію права оренди землі відповідачем було здійснено після смерті ОСОБА_4 , а саме 22.11.2016.
У вказаному договорі оренди землі сторони погодили умову щодо припинення договору шляхом його розірвання у разі зміни власника земельної ділянки, переданої в оренду землі, та виклали її у пункті 42 Договору у такій редакції: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору».
ОСОБА_6 , як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки, скористався право, визначеним у п.42 Договору оренди землі та ініціював питання про одностороннє дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.
15.05.2018 ОСОБА_6 направив заяву від 12.05.2018, на адресу голови правління ТДВ «Маяк» Мельнику В.І. про припинення дії договору оренди землі та про повернення земельної ділянки, оскільки самостійно бажає обробляти земельну ділянку.
Але відповідач не погодив запропоновані зміни та листом від 18.05.2018 фактично визнав, що на момент складання даного листа, пунктом 42 договору оренди землі від 01.02.2012 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору.
Позивач вважає, що як власник земельної ділянки площею 2,5822 га він має право вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю та у подальшого наміру здавати в оренду земельну ділянку відповідачу не має. Договір оренди землі у силу норм чинного законодавства у т.ч. і п.42, зареєстрований 22.11.2016, підлягає розірванню, а порушені права позивача,як землевласника, підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача повернути йому земельну ділянку.
Посилаючись на указані обставини, на норми ст.ст.391,626,628,629, 638,651 ЦК України, ст.ст.2,13,32,34,152 Закону України «Про оренду землі», позивач просить:
- судові витрати покласти на відповідача.
11.04.2019 позивач ОСОБА_6 помер та за ухвалою суду від 17.01.2020 до участі у справі у якості позивача був залучений правонаступник померлого (син позивача) - ОСОБА_8 (а.с.202 Том 1), який підтримав позов заявлений його батьком, а також усі дії вчинені представником позивача ОСОБА_9 .
Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов , заявлений його померлим батьком підтримує у повному обсязі (а.с.230 Том 1).
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала із підстав указаних у ньому, просила задовольнити заявлені вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання вкотре не з`явився, неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи, свою позицію щодо заявленого позову письмово не викладав, до суду не подавав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с.86 Том 1).
Суд визнав неявку належним чином повідомленого представника відповідача неповажною та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши позицію представника позивача, свідка, дослідивши усі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню із огляду на наступне.
Статтями 626, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1, 3, 5, 6 ст.203 ЦК України).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі.
Статтею 13 Закону передбачено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до договору оренди б/н, 01.02.2012 року, земельна ділянка площею 2,5822 га (рілля) була передана ОСОБА_7 у оренду СЗАТ «Маяк строком на 10 років. У Держкомземі даний договір був зареєстрований 06.06.2012 за № НОМЕР_1 , про що мається відповідна відмітка на указаному договорі оренди землі (а.с.237-243 Том 1).
Відповідач ТДВ «МАЯК» є правонаступником СЗАТ «Маяк» (а.с.12 Том 1), та вказана обставина визнана учасникам справи, яка, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.
Актом від 19.07.2011 між сторонами указаного договору було визначено межі земельної ділянки у натурі (а.с.243 Том 1). За актом приймання-передачі від 19.07.2011 указана земельна ділянка була передана відповідачу у користування строком на 10 років (а.с.243 Том 1).
Факт укладення договору оренди землі від 01.02.2012 сторонами не оспорювався.
06.06.2016 орендодавець ОСОБА_5 помер.
Державна реєстрація права оренди землі відповідачем була здійснено після смерті ОСОБА_4 , а саме 22.11.2016. Державну реєстрацію проводила державний реєстратор Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області Дяченко Юлія Вікторівна (а.с.141 Том 1).
Після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,5822 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2017, успадкував син померлого ОСОБА_3 та зареєстрував своє право власності 15.12.2017 (а.с.8,9 Том 1).
11.04.2019 ОСОБА_6 помер, після смерті якого спадщину прийняв та успадкував земельну ділянку площею 2,5822 га (рілля), розташовану на території Криничненської сільської ради Тростянецького району, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2019, син померлого - ОСОБА_8 (а.с.160, 184-185,197-199 Том 1; а.с.26-28 Том 2).
За життя,15.05.2018, із приводу припинення дії договору оренди землі шляхом його розірвання ОСОБА_6 звертався до голови правління ТДВ «Маяк» Мельника В.І. із відповідною заявою від 12.05.2018 (а.с.10 Том 1).
У свій відповіді від 21.06.2018 за вих.№104 голова правління ТДВ «Маяк» Мельник В.І ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_9 про те, що він пропонує внести зміни до п.42 Договору оренди землі б/н від 01.02.2012, виклавши його в наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для змін умов або розірвання договору» (а.с.11 Том 1).
Разом із тим, договір оренди землі від 01.02.2016, оригінал якого у двох примірниках, був оглянутий у судовому засіданні, та по якому сторони дійшли згоди по усім її умовам, містить у пункті 42 таку умову: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря (є не є закреслено олівцем) підставою для зміни умов або розірвання договору» (а.с.194-199 Том 1).
Одночасно у оглянутому оригіналі договору оренди землі від 01.02.2016, наданого відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області установлено, що пункт 42 містить таку умову: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору».
Допитана у судовому засіданні державний реєстратор Дяченко Ю.В. показала, що вона реєструвала додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 01.02.2012. Основний договір оренди від 01.02.2012 був зареєстрований у Держкомземі 06.06.2012. На реєстрацію їй надали основний договір оренди землі із додатковою угодою. Надавав документи представник за довіреністю ОСОБА_12 . Пункт 42 договору оренди землі був викладений як: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору». У електронному варіанті цих документів малося закреслення однією лінією, друкованою формою.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що умова договору оренди землі від 01.02.2012 щодо припинення договору шляхом його розірвання у разі зміни власника земельної ділянки, переданої в оренду, не суперечить чинному законодавству, оскільки сторони договору, укладаючи даний договір, погодили таку умову, при цьому заборони щодо такої умови законодавством не встановлено.
Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбаченого договором оренди землі.
Також положеннями статті 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власник переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.
Згідно ч.ч.3,4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Отже, за вказаних обставин позивач має право вимагати у судовому порядку розірвання договору оренди землі від 01.02.2012, разом із додатковою угодою від 02.09.2015, укладених між ОСОБА_7 та відповідачем, оскільки відповідач не визнає таке право позивача.
Частиною 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.
Ураховуючи, що позивач, у даний час є власником земельної ділянки розміром 2,5822 га, має право вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, волевиявлення щодо подальшої оренди земельної ділянки відповідачем не виявляє, бажає розірвати договір, що не суперечить чинному законодавству та не суперечить п.42 договору оренди землі від 01.02.2012, суд вважає за необхідне відновити право позивача на розпорядження його власністю.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Понесені позивачем судові витрати у виді сплати 704,80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню стороною відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-13,141,259,264,265,280-282,284,289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду та оскарження, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 01.07.2020.
Суддя О.С.Линник