У Х В А Л А

"03" липня 2020 р. Справа № 596/48/20

Провадження № 2/596/181/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому засіданні в селищі Гусятин заяву відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП.

Відповідач просить при прийняті рішення по суті спору, у відповідності до положень статей 133, 137, 139. 141, 142, 255, 257. 264. 255 Цивільного процесуального кодексу України здійснити розподіл судових витрат між сторонами та стягнути із позивача в його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а саме витрати, пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи в розмірі 3000,00 гри. (письмові докази на підтвердження понесених витрат є в матеріалах справи) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. На підтвердження витрат відповідачем подано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Додатку № 1 від 10.02.2020 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Акту № 1 від 16.06.2020 р. обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року, квитанції про сплату гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року. (а.с.152-157).

В судове заідання учасники справи та їх представники не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Неявка учасників справи не є перешкодою щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат.

01.07.2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви про розподіл судових витрат між сторонами та стягнення із позивача в його користь судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, а саме витрат, пов`язаних із проведенням судової автотехнічної експертизи в розмірі 3000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. без участі відповідача.

Відповідачем до заяви долучено додатково оригінали (для огляду) та належним чином завірені копії наступних документів: договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Додатку № 1 від 10.02.2020 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Акту № 1 від 16.06.2020 р. обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року, квитанції про сплату гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року. (а.с.176-186).

Через канцелярію суду 23.06.2020 року від представника позивача адвоката Чернецького В.І. надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат. В обґрунтування якого сторона позивача посилається на те, в заяві ОСОБА_1 просить про стягнення витрат, понесених ним в сумі 3000 грн. в зв`язку з проведенням експертизи та витрат на правничу допомогу, згідно доданих до заяви письмових доказів: копій Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10 лютого 2020 року; Додатку №1 Договору про надання правничої ( правової ) допомоги від 10 лютого 2020 року, Акту №1 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 16.06.2020 року; квитанції №98 від 16.06.2020 року.

Таким чином, на думку представника позивача, ці документи не можуть бути підтвердженням витрат, понесених ним на правову допомогу, оскільки не підписані АДВОКАТСЬКИМ ОБЄДНАННЯМ «СИЛА ПРАВА»

Щодо оплати експертного висновку №214/20 від 21.04.2020 р. по обставинах ДТП згідно квитанції №47( а.с. 120 ), то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки обставини ДТП, які намагався встановити ОСОБА_1 висновком експерта №214/20 від 21.04.2020 відносяться до тих обставин, що встановлені судом, постанова якого набрала законної сили 20.03.2020 року.

На думку представника позивача, вимога про стягнення з ОСОБА_2 коштів у сумі 3000 грн. згідно квитанції №47 від 29.04.2020 р. за проведення судово-автотехнічної експертизи по обставинах справи є безпідставною, оскільки такі витрати не пов`язані із проведенням експертизи в справі за позовом позивача.

Просить суд відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

03.07.2020 року від представника позивача адвоката Чернецького В.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

03.07.2020 року від позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, а також заява про розгляд справи без участі позивача.

У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви учасників справи, приходить до наступного.

Як встановлено, до початку розгляду справи по суті позивачем ОСОБА_2 подано заяву про залишення без розгляду позову до ОСОБА_1 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП.

Ухвалою суду від 16 червня 2020 року за наслідками підготовчого засідання, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із проведенням судової автотехнічної експертизи в розмірі 3000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. відповідачем ОСОБА_1 подано оригінали (для огляду) та належним чином завірені копії наступних документів: договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Додатку № 1 від 10.02.2020 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Акту № 1 від 16.06.2020 р. обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року, квитанції про сплату гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року. (а.с.176-186).

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі ( ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Таким чином, залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц.

Згідно частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно звернення за отриманням правової допомоги у справі є правом відповідача, а не обов`язком. Отже, проаналізувавши в сукупності діюче законодавство, встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що у разі доведення особою, яка звернулася до суду з заявою про відшкодування понесених витрат, необґрунтованості дій позивача, у нього виникає право на відшкодування таких витрат.

Зважаючи на те, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а достовірних доказів необґрунтованості дій позивача судом не встановлено, відтак суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про розподіл витрат є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4,13, 133, 137, 139, 142, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено 03 липня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк