Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6056/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 84 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Трояновської Г.С.

Павицької Т.М. при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/6056/17 за заявою Служби безпеки України про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Житомирської міської ради, управління житлового господарства Житомирської міської ради про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на квартиру

за апеляційною скаргою Служби безпеки України

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Зосименка О.М. у м.Житомирі,

встановив:

У червні 2017 року Служба безпеки України звернулась до суду із позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.05.2004 №278, свідоцтва про право власності від 26.09.2007 №56213 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

В квітні 2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі Служба безпеки України просить скасувати ухвалу і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що оскаржуваним рішенням порушено майнові права позивача і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову не містить посилань на докази щодо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про передчасність вжиття заходів забезпечення позову і відмовив в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: