Справа № 539/1371/20
Провадження № 2/539/734/2020
06 липня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого судді Даценка В.М.,
за участю секретаря Шрейтер С.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
30.01.2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про надання копії вищевказаного виконавчого напису, на що отримала відмову.
14.02.2020 року на її звернення до приватного виконавця, остання направила їй копію виконавчого напису, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Так, їй стало відомо, що приватний нотаріус Гамзатова А.А. пропонує звернути стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал», на підставі того, що вона є Боржником за Кредитним договором №630003630 від 08.07.2013 року, який було укладено між АТ «Альфа-банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником всіх та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення права вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу настав і стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 30.07.2019 року. Сума заборгованості складає 57 528,52 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 26 043,84 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 916,92 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 24 567,76 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із Стягувача плату в розмірі 650,00 грн., яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.
Вона вважає, що виконавчий напис було винесено з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки вчиняючи його нотаріус, маючи відомості про те, що право вимоги за кредитним договором №630003630 від 08.07.2013 року тричі передавалось від однієї юридичної особи до іншої, не перевірив наявність чи відсутність спору щодо заборгованості. Крім цього, розрахунок заборгованості проведено ТОВ «Вердикт Каптіал» без наявності первинних документів і не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки на момент вчинення виконавчого напису заборгованість по даному кредитному договору нею повністю погашено.
Вищевказана вся сума заборгованості перед банком була відрахована із її заробітної плати на користь АТ «Альфа-Банк», і виконавче провадження було закрито у зв`язку з його повним виконанням.
З огляду на вищезазначене позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., реєстровий номер №1828, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованості за Кредитним договором №630003630 від 08.07.2013 року в розмірі 57 528,52 гри. та 650,00 грн, плати за вчинення виконавчого напису.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою з проханням розглянути справу у її відсутність.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-цНачало формы
Водночас, відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства.
При вирішенні даного спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України.
Крім цього, цього ж числа, приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника винагороди по стягненню за виконавчим документом в сумі 5817,85 гривень (а.с.13).
Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області від 13.08.2019 року (а.с.18) запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №630003630 від 08.07.2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», яка складає 57 528,52 грн. за період з 16.01.2019 року по 30.07.2019 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 26 043,84 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 916,92 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 24 567,76 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом було стягнуто плату в розмірі 650,00 грн. (а.с.18).
Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин , для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Водночас, відповідачем не надано жодних доказів нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості.
Крім цього, нотаріус не звернула увагу на те, що право вимоги за кредитним договором неодноразово передавалась від однієї юридичної особи до іншої, а позивач взагалі заперечує наявність боргових зобов`язань за вищевказаним кредитним договором з тих підстав, що нею повністю погашена заборгованість за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» 08.07.2013 року, в підтвердження чого надала суду постанову державного виконавця від 28.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання відповідного виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова 16.09.2014 року.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
Судовий збір покласти на відповідача, відповідно до положення ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, реєстровий номер №1828, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованості за Кредитним договором №630003630 від 08.07.2013 року в розмірі 57 528,52 гри. та 650,00 грн, плати за вчинення виконавчого напису.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко