Справа пр. №2/756/837/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками згаданої квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яким належить 3/5 частини квартири.

Загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 68,9 кв м. Вона обладнана двома лоджіями площею 3,4 кв м та складається з трьох кімнат житловою площею 41,1 кв м, у тому числі: перша кімната площею 14,7 кв м, друга кімната площею 9,3 кв м, третя кімната площею 17,1 кв м, кухні площею 7,1 кв м, коридору площею 2,7, 5,0, 4,6 кв м, ванної площею 2,7 кв м, вбиральні площею 1,2 кв м, комори площею 1,1 кв м.

ОСОБА_4 стверджував, що він та відповідачі не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного позивач просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування кімнату площею 16,44 кв м з лоджією, відповідачеві ОСОБА_2 - кімнату площею 17,1 кв м, відповідачеві ОСОБА_5 - кімнату площею 9,5 кв м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якому зазначила, що вона є власником 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 належить на праві власності 1/5 частина цієї квартири. Відповідач стверджує, що між співвласниками житла склався порядок користування ним, за яким ОСОБА_2 користується кімнатою площею 14,7 кв м, в якій зробила ремонт, ОСОБА_5 - кімнатою площею 17,1 кв м, натомість позивач користується кімнатою 9,3 кв м. ОСОБА_2 стверджувала, що виділення ОСОБА_4 , у користування кімнату площею 14,7 кв м, яку вона займає, є невиправданим втручанням у її право на повагу до житла. Також відповідач наголосила на необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4 в частині поділу особових рахунків, позаяк ним не надано жодного доказу на підтвердження того, що він звертався до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" з заявою про укладення окремого договору з надання житлово-комунальних послуг. З цих підстав ОСОБА_2 просила суд відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог.

Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" подало до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якому зазначило, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" є неналежним відповідачем у справі в частині вимог про поділ особових рахунків, оскільки такі повноваження має КП "Центр комунального сервісу". У зв`язку з цим відповідач просив суд відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог в частині поділу особових рахунків.

Відповідач ОСОБА_5 відзив на позовну заяву ОСОБА_4 до суду не подав.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя, однак визнала той факт, що кімнату площею 14,7 кв м у квартирі АДРЕСА_1 тривалий час займає відповідач ОСОБА_2 , у цій кімнаті нею зроблено ремонт, а тому не заперечувала проти виділення її довірителеві в користування кімнати площею 17,1 кв м, ОСОБА_2 - кімнати площею 14,7 кв м з лоджією, а ОСОБА_5 - кімнати площею 9,3 кв м з лоджією.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_4 заперечувала з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, надіслали до суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав, визнаних судом неповажними.

Представник відповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши вступні слова представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Судом з`ясовано, що сторони справи є власниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , ОСОБА_2 належить по 2/5 частини цієї квартири кожному, а ОСОБА_5 - 1/5 частини (а. с. 10, 66-69).

У технічному паспорті на квартиру зазначено, що її загальна площа становить 68,9 кв м. Вона обладнана лоджіями площею 3,4 кв м та складається з трьох кімнат житловою площею 41,1 кв м, у тому числі: перша кімната площею 14,7 кв м, друга кімната площею 9,3 кв м, третя кімната площею 17,1 кв м, кухні площею 7,1 кв м, коридору площею 2,7, 5,0, 4,6 кв м, ванної площею 2,7 кв м, вбиральні площею 1,2 кв м, комори площею 1,1 кв м (а. с. 71-73).

Між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, позаяк вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . На сьогодні позивач ОСОБА_4 користується кімнатою площею 9,3 кв м, відповідач ОСОБА_2 - кімнатою площею 14,7 кв м, а відповідач ОСОБА_5 - кімнатою площею 17,1 кв м.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі №308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд виходить з того порядку, який склався між сторонами на сьогодні, проте ураховує те, що відповідач ОСОБА_5 користується кімнатою площею 17,1 кв м, яка вочевидь не відповідає його частці у праві власності на квартиру, а тому суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування ОСОБА_5 кімнату площею 17,1 кв м, ОСОБА_2 - кімнату площею 14,7 кв м, а ОСОБА_5 - кімнату площею 9,3 кв м. Також суд виділяє відповідачам у користування лоджії, вихід на які є лише з кімнат, виділених судом їм у користування.

Поряд з цим суд залишає у спільному користуванні сторін справи коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору.

Щодо вимог ОСОБА_4 про поділ особових рахунків суд зазначає таке.

Ст. 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правилами користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.

Системний аналіз вищезазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2020 року у справі №711/8946/18).

З огляду на викладене ОСОБА_4 вправі звернутися до суб`єкта, уповноваженого здійснювати нарахування плати за житлово-комунальні послуги щодо поділу особових рахунків лише після набрання чинності рішенням щодо визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

Отже, позовні вимоги ОСОБА_4 в частині поділу особових рахунків задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує судовий збір у сумі 704,80 грн з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 356, 358, 382, 383 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_4 в користування кімнату площею 17,1 кв м, ОСОБА_2 - кімнату площею 14,7 кв м та лоджію площею 1,7 кв м, ОСОБА_5 - кімнату площею 9,3 кв м та лоджію площею 1,7 кв м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2020 року