Провадження № 2/369/981/20
24.04.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Одинцов О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 10 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу в борг 2 000 доларів США під 3% місячних, останній зобов`язувався повернути борг до 10 листопада 2016 року, що підтвердив розпискою від 10 жовтня 2016 року. Відповідач попри численні вимоги так і не повернув борг.
З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 2000 доларів США; 3% в місяць в розмірі 2054 доларів США, 3% річних в розмірі 180 доларів США та понесені судові витрати.
Позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Підставою для пред`явлення позову позивачем зазначено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, що укладений між ними.
На підтвердження укладання такого договору, позивачем представлено розписку від 10 жовтня 2016 року, в якій відповідач ОСОБА_2 підтверджує, що отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів США під 3% в місяць, які зобов`язується повернути до 10 листопада 2016 року.
Отже, судом встановлено, що свої зобов`язання за договором позики щодо передачі коштів позивачем ОСОБА_1 виконані в повному обсязі. В порушення взятих на себе зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 отримані грошові кошти позивачу не повернуто.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.
З огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, судом встановлено, що між сторонами 10 жовтня 2016 року укладено договір позики на суму 2 000 доларів США під 3% в місяць, з поверненням позики у строк до 10 листопада 2016 року. Позика у вказаний термін позивачу не повернута у зв`язку з чим позивач отримав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення боргу.
Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, сума основного боргу складає - 2000 доларів США, 3% в місяць складають - 2054 доларів США, 3% річних складають - 180 доларів США.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Розв`язуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 8500,00 грн., суд виходить з норм статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №02/11/19-пд від 08 листопада 2019 року з адвокатським об`єднанням «Гловак і Партнери» з визначенням переліку послуг, їх вартості, акт про надані послуги від 08 листопада 2019 року з детальним переліком наданих послуг та їх вартістю на загальну суму в розмірі 2500,00 грн., а також квитанція №58 від 08 листопада 2019 року про оплату ОСОБА_1 адвокатському об`єднанню «Гловак і Партнери» послуг з надання правової допомоги на суму 2500,00 грн., що суд приймає як належні та допустимі докази розміру понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим такі витрати за ст. 141 ЦПК України належить віднести на рахунок відповідача.
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні судові витрати у розмірі 1037,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 524, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280,281 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, 3% в місяць у розмірі 2054 (дві тисячі п`ятдесят чотири) доларів США, 3% річних у розмірі 180 (сто вісімдесят) доларів США, а всього 4234 (чотири тисячі двісті тридцять чотири) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 1037,80 грн. (одна тисяча тридцять сім грн. 80 коп.)
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2020 року.

Суддя Пінкевич Н.С.