Справа № 183/4993/19
№ 2/183/1072/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
13 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що на підставі виконавчого листа у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо належного утримання дитини, у зв`язку з чим має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 березня 2019 року в сумі 31 860,20 грн.
Позивач зазначила, що сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач свої зобов`язання по утриманню дитини не виконує, а тому з нього підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
ОСОБА_1 провела розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, застосовуючи механізм розрахунку пені згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за №6-94цс15.
В зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість по аліментам за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року включно в розмірі 31 860,20 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року включно в розмірі 10 223,15 грн.
Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року було відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 02 березня2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Встановлено, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року, позивачу 23 квітня 2015 року був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем ОСОБА_6 О ОСОБА_7 , заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання дитини станом на 01 березня 2019 року за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року включно складає 31 860,20 грн.
З розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 взагалі не сплачував аліменти на утримання дитини за вказаний період.
Вирішуючи питання в частині стягнення заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не відповідають обставинам справи та положенням закону, виходячи з наступного.
Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».
У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.
Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.
Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.
Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч.2, 4 ст.194 СК України).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).
Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.
Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).
У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувається за рішенням суду.
Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені.
Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права ОСОБА_1 , є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.
За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні.
В той же час, згідно статті 196 Сімейного кодексу України 1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Верховний Суд України (далі - ВСУ) неодноразово змінював підхід до порядку розрахунку пені. Так, відповідно до постанов від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14,від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2022цс15пеня обчислювалася «…виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення…». Згодом, ВСУ дещо відступив від зазначених висновків та вказав, що «…пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. …сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались…» (постанови від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15,від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16,від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16).
Відповідно до зазначених правових позицій ВСУ, раніше пеня за один місяць розраховувалася так: заборгованість по аліментах за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума пені визначалася шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць.
У 2018 році Велика Палата Верховного Суду (далі - ВС) суттєво змінила існуючий підхід та своєю постановою від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц відступила від усталеної практики ВСУ, запропонувавши новий порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів.
Так, Постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1ст. 196 СК України, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
В той же час, у постанові Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, розрахунок пені здійснено за раніше існуючим підходом, застосовуючи механізм розрахунку пені згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за №6-94цс15.
В зв`язку з наведеним, суд розраховує розмір неустойки(пені)за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, на день ухвалення рішення судом, виходячи з наступного: заборгованість по аліментах за місяць помножена на 1% і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість; загальна сума пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць.
Таким чином, сума пені становить:
За вересень 1574,95 грн. х 1% х 30 дн. = 472,49 грн.
За жовтень 1691,50 грн. х 1% х 31 дн. = 524,37 грн.
За листопад 1691,50 х 1% х 30 дн. = 507,45 грн.
За грудень 1691,50 грн. х 1% х 31 дн. = 524,37 грн.
За січень 1543,75 грн. х 1% х 31 дн. = 478,56 грн.
За лютий 1543,75 грн. х 1% х 28 дн. = 432,25грн.
За березень 1543,75 грн. х 1% х 31 дн. = 478,56 грн.
За квітень 1755,75 грн. х 1% х 30 дн. = 526,72 грн.
За травень 1755,75 грн. х 1% х 31 дн. = 544,28 грн.
За червень 1755,75 грн. х 1% х 30 дн. = 526,72 грн.
За липень 1854,50 грн. х 1% х 31 дн. = 574,90 грн.
За серпень 1854,50 грн. х 1% х 31 дн. = 574,90 грн.
За вересень 1854,50 грн. х 1% х 30 дн. = 556,35 грн.
За жовтень 1949,75 грн. х 1% х 31 дн. = 604,42 грн.
За листопад 1949,75 грн. х 1% х 30 дн. = 584,92 грн.
За грудень 1949,75 грн. х 1% х 31 дн. = 604,42 грн.
За січень 1949,75 грн. х 1% х 31 дн. = 604,42 грн.
За лютий 1749,75 грн. х 1% х 28 дн. = 545,93 грн.
Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2019 року складає 9 666,03 грн.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню, а тому до стягнення підлягає сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 9 666,03грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладено та керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2019 року включно в сумі 9 666,03 грн. (дев`ять тисяч шістсот шістдесят шість грн. 03 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 , відмовити.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 12 червня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький