Справа № 569/7697/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Самедовій Л.Р.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав , суд -
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях по справі, просили суд збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2010 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просили суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проти заочного розгляду справи не заперечили.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, позивач та представник позивача не заперечили проти заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 17 лютого 2006 року.
Із листа служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області про проведення роз`яснювальної роботи з ОСОБА_3 №02-04-147 від 14 червня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 з червня 2017 року втратив роботу, на даний час ніде не працює, є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію. Матеріально батько допомагає дитині в міру своїх матеріальних статків, щомісяця здійснює грошовий переказ (від 1000 грн. до 1500 грн.) на картковий рахунок дитини в «Приватбанку». Зі слів ОСОБА_3 , він спілкується з донькою переважно по телефону, два роки назад їздив в гості до доньки в м.Рівне, востаннє бачив дитину рік тому в м.Києві, коли вона приїздила на екскурсію в Межигір`я.
Згідно довідки про доходи №1 від 18 лютого 2019 року виданої ФОП ОСОБА_6 , дохід ОСОБА_1 за період з серпня 2018 року по січень 2019 року складає 24 208,93 грн.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.
Відповідно до сь.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
За змістом норми ст.192 СК України особа, яка отримує аліменти може звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів у випадку, якщо погіршилося її матеріальне становище або стан її здоров`я, або поліпшилося матеріальне або сімейне становище платника аліментів, а також стан його здоров`я. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.
З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.
Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).
Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує те, що відповідач аліментів на утримання доньки не сплачує, має заборгованість по їх сплаті в розмірі 94 906,70 грн., є інвалідом ІІ групи, дитина в силу свого віку, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а тому слід збільшити розмір аліментів призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2010 року в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як зазначає позивач у своїй позовній заяві відповідач ОСОБА_3 не цікавиться станом здоров`я дитини, її навчанням, не приймає участі у її вихованні та утриманні, з 2010 року не спілкується з донькою, не проявляє жодного інтересу до її життя, не цікавиться її розвитком.
Зазначені позивачем ОСОБА_1 обставини підтвердили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у поданих до суду заявах. Зокрема, ОСОБА_7 . яка є колишньою сусідкою ОСОБА_1 , зазначила, що ОСОБА_3 не навідувався до доньки, не приходив до неї на дні народження та виступи. Дитина дуже чекала, що батько буде її вітати з днем народження та іншими святами, проте від нього не надходили навіть телефонні дзвінки. ОСОБА_8 , зазначила, що її дитина та неповнолітня ОСОБА_4 займаються в одному танцювальному гуртку близько 10 років, ОСОБА_3 протягом цих десяти років не приходив до своєї дитини на виступи
Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 № 08-1764 від 18 листопада 2019 року, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_3 відмовився давати будь-які пояснення стосовно позбавлення його батьківських прав. За зверненнями ОСОБА_1 з ОСОБА_3 працівниками служби проводилась профілактично-роз`яснювальна робота щодо його участі у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_4 . Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дитини, станом на 01 жовтня 2019 року складала 109 768,20 грн. За фактом злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дитини слідчим відділом Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області стосовно ОСОБА_3 було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні. Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з мамою, дідом та бабою за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем проживанням створені належні умови для виховання і розвитку дитини. З характеристики на дитину виданої навчальним закладом ЗОШ №25 м.Рівне, вбачається, що за роки навчання батько жодного разу у школу не з`являвся, не цікавиться навчанням доньки. Участь у вихованні доньки, її матеріальному забезпеченні бере мама дитини. Неповнолітня ОСОБА_4 надала службі у справах дітей письмове пояснення, в якому вказала, що ОСОБА_3 не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям та не заперечила проти позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неї. Питання про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13 листопада 2019 року. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до роз`яснень в п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оскільки, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки буде відповідати інтересам дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі, відповідача ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про збільшення розміру аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268,280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 12А) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, задоволити частково.
Збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2010 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з починаючи з дня пред`явлення позову 17 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.