Справа № 466/2317/20
УХВАЛА

судового засідання

«03» липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Молінській С.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді цивільної справи №466/2317/20 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

у с т а н о в и в:

На розгляді Шевченківського районного суду м Львова на стадії підготовчого провадження знаходиться цивільна справа №466/2317/20 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

22 червня 2020 року на електронну адресу суду, а 24 червня 2020 року на адресу суду поштовим зв`язком надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі - судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді вищевказаної цивільної справи.

В обгрунтування своєї заяви відповідач ОСОБА_1 покликається, зокрема, на те, що 19 червня 2020 року йому, ОСОБА_1 , стало відомо про висловлення суддею ОСОБА_4 критичної оцінки його особистих якостей, який в підготовчому судовому засіданні 19 червня2020 року в діалозі з позивачкою ОСОБА_2 ствердив: «Якщо тато себе так веде він себе не по чоловічому веде». На що ОСОБА_2 відповіла: «Зовсім не по чоловічому».

Він, ОСОБА_1 , вважає, що така негативна оцінка головуючого судді Кавацюка В.І. безпосередньо вказує на його особисту неприязнь до нього, як сторони у справі, та може свідчити про його упередженість у розв`язанні даного цивільного спору.

Дізнавшись про такі критичні висловлювання головуючого судді, висловлені в підготовчому судовому засіданні 19 червня 2020 року, з метою з`ясування причин такої особисто неприязні, він звернувся до архіву судових адміністративних справ, що перебували у його, ОСОБА_1 , як судді Львівського окружного адміністративного суду провадженні.

Таким чином він пригадав, що у грудні 2008 року ним, як головуючим суддею Львівського окружного адміністративного суду, розглядалася адміністративна справа №2а-59/08 щодо визнання бездіяльності Шевченківського районного суду м. Львова, зобов`язання винести ухвалу про відкриття провадження та встановлення осіб, якими порушено вимоги Конституції України та чинного законодавства при розгляді позовної заяви і скарги. Предметом адміністративного розгляду в даній судовій справі була, зокрема, перевірка правомірності дій ОСОБА_4 , як судді та посадової особи Шевченківського районного суду м. Львова.

Вказані вище обставини безумовно викликають в нього сумнів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого судді Кавацюка В.І. при вирішенні ним цивільної справи №466/2317/20, у якій він, ОСОБА_1 , займає процесуальне становище сторони.

Крім цього, наприкінці підготовчого судового засідання 19 червня 2020 року примірник його зустрічного позову з додатками було вручено ОСОБА_2 та представнику органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Разом з тим, ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні 19 червня 2020 року, ще не отримавши примірника зустрічного позову з додатками, повідомила суд, що їй вже відомі зміст зустрічного позову і доводи наведені в ньому.

Вказана обставина, на його думку, також свідчить про наявність у неї привілейованого становища в даній цивільній справі та порушення суддею вимог ст. 6 ЦПК України щодо забезпечення рівності усіх учасників судового процесу.

Крім цього, вважає, що суддею Кавацюком В.І. також було допущено порушення окремих норм процесуального законодавства при прийнятті в судовому засіданні 09 квітня 2020 року уточненої позовної заяви ОСОБА_2 , в якій вона, крім раніше заявленої вимог вимоги про розірвання шлюбу, заявила додаткову позовну вимогу про визначення місця проживання їх малолітньої доньки, з нею, як матір`ю дитини.

Вищевказані порушення головуючим суддею вимог процесуального закону призвели до порушення гарантованих ст. ст. 42, 49 ЦПК України його процесуальних прав учасника справи, що може свідчити про ймовірну заінтересованість судді у результатах розгляду даної справи, його необ`єктивність та упередженість.

Згідно з ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кавацюка В.І., суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в ст. 36 ЦПК України, згідно з якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, у випадку, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуха проти України» та інші) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких

сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» «Ветштайн проти Швейцарії», «Мироненко і Мартенко проти України» та ін).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності суду. Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності суду позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії».

У цьому зв`язку, як зазначає Європейський суд з прав людини, навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється», оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справах «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, «Кастільо Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року та інші).

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві відповідача ОСОБА_1 про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді Кавацюка В.І. у наслідках розгляду вищевказаної цивільної справи.

Разом з цим, щоб не допустити в подальшому затягування розгляду справи та подання нових заяв про відвід судді, а також з метою недопущення підірвання довіри до судової гілки влади, суд вважає за доцільне заявлений відвід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 36, 39, 40, 247, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді цивільної справи №466/2317/20 задовольнити.

Відвести головуючого суддю Кавацюка В.І. від участі у розгляді цивільної справи №466/2317/20 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Кавацюк