Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/10713/17-ц

провадження № 61-48159св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Колеснікової Г. Я., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2

про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності.

Позов мотивувала тим, що з 1996 року до 10 травня 2017 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За цей період придбали майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя відповідно до статті 74 СК України, яке відповідач добровільно поділити відмовляється.

Посилаючись на викладене, просила суд:

- встановити факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 10 травня 2017 року ,

- визнати грошові кошти у розмірі 15 446,00 грн, сплачені за угодою про надання інформаційних послуг від 15 серпня 2013 року № 5-5-4, укладеною з фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_3 для придбання нерухомості, спільною сумісною власністю та стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину цих коштів у розмірі 7 723,00 грн;

- визнати спільною сумісною власністю майновий пай у розмірі 293 465,00 грн на будівництво квартири, будівельний номер 5-5-4, загальною площею 44,13 кв. м, розташованої на 5-му поверсі секції № 5 об`єкта будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського , за який 16 серпня 2013 року ОСОБА_2 сплатив обслуговуючому кооперативу «Нові Черемушки-1» їх спільні грошові кошти, припинити право спільної сумісної власності на вказані майнові права та визнати за сторонами право власності на це майнове право в рівних частках;

- визнати мотоцикл марки «НОNDА», 2015 року випуску, модель XR150LEKE , придбаний сторонами 13 жовтня 2015 року за спільні кошти в сумі 58 000,00 грн і оформлений на ім`я ОСОБА_2 , спільною сумісною власністю, припинити право спільної сумісної власності на цей мотоцикл та визнати право власності на мотоцикл за ОСОБА_2 , стягнувши з нього на її користь кошти в розмірі Ѕ частки вартості мотоцикла у розмірі 29 000,00 грн;

- визнати придбаний у 2014 році причіп для машини, державний номерний знак НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю, припинити право спільної сумісної власності на цей причіп, визнати право власності на нього за ОСОБА_2 , стягнувши з нього на її користь кошти в розмірі Ѕ частки від вартості причіпа.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю. позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю

без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 10 травня 2017 року .

Визнано грошові кошти, сплачені за угодою про надання інформаційних послуг від 15 серпня 2013 року № 5-5-4, укладеною з ФОП ОСОБА_3 , у розмірі 15 446,00 грн спільною сумісною власністю.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частку вказаних коштів у розмірі 7 723,00 грн.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пай (майнові права) у розмірі 293 465,00 грн на будівництво квартири, будівельний номер 5-5-4, загальною площею 44,13 кв. м, розташованої на 5-му поверсі секції № 5 об`єкта будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського , за який ОСОБА_2 відповідно до персонального меморандуму № 5НЧ2/121 асоційованого члена кооперативу, укладеного з обслуговуючим кооперативом «Нові Черемушки-1» 16 серпня 2013 року, сплатив грошові кошти, що є спільним майном сторін.

Визнано мотоцикл марки «НОNDА», 2015 року випуску, модель XR150LEKE , номер двигуна НОМЕР_3 , придбаний ОСОБА_2 за спільні грошові кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2015 року номер М36, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частку вартості цього мотоцикла у розмірі 29 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року припинено право спільної сумісної власності на пай (майнові права) у будівництві квартири, будівельний номер 5-5-4, загальною площею 44,13 кв. м, розташованої на 5-му поверсі секції № 5 об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 293 465,00 грн, сплачений відповідно до персонального меморандуму асоційованого члена кооперативну від 16 серпня 2013 року № 5НЧ2/121, та визнано право власності по Ѕ частці паю за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинено право спільної сумісної власності на мотоцикл марки «НОNDА»,

2015 року випуску, модель XR150LEKE , № двигуна НОМЕР_3 . У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно придбане сторонами за спільні кошти під час проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 січня

2004 року до 10 травня 2017 рік, а тому відповідно до статті 74 СК України є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року скасовано.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ та визнання права власності відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог не з`ясував, питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, не вирішив, водночас вирішив питання про права ОСОБА_4 ,

яка не брала участі у справі, але надала суду докази того, що майновий пай на будівництво квартири придбано від продажу належної їй та ОСОБА_2 спільної квартири.

Визнавши за сторонами право спільної сумісної власності на мотоцикл марки «НONDA», 2015 року випуску, суд першої інстанції вирішив права власника мотоцикла ОСОБА_5 , який також не брав участі у справі.

Апеляційний суд зазначив, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка не підлягають задоволенню, оскільки вони взаємопов`язані з вимогами про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, які мають розглядатися за участю вказаних вище осіб, що не були залучені до участі у справі.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновку про те, що вимога про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу не підлягає задоволенню, оскільки вона пов`язана з вимогою про визнання майна спільною сумісною власністю, яка має розглядатись за участю третіх осіб, апеляційний суд дійшов з порушенням норм матеріального права. Незалучення третіх осіб до участі у справі для розгляду вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є самостійною підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги, адже прав третіх осіб вирішення цього питання не зачіпає.

В частині відмови у задоволенні позову про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ такого майна, визнання права власності постанова апеляційного суду не оскаржується та відповідно до статті 400 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 до Верховного Суду не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 522/10713/17-ц та витребувано її з Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідач ОСОБА_2 з 19 липня 1991 року до 12 серпня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції під час розгляду справи досліджував показання свідків щодо обставин постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У грудні 2017 року із заявою про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, звернулася ОСОБА_4 - колишня дружина ОСОБА_2 , посилаючись на те, що між нею і ОСОБА_2 після розірвання шлюбу існувала домовленість, за якою він повинен був відчужити їх спільне сумісне майно, придбане у шлюбі, для купівлі квартири для їхнього сина, а тому вона не зверталася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Отже, предметом вимог ОСОБА_4 , викладених у заяві про залучення до участі у справі, є лише вимоги щодо встановлення належності права власності на майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Важливе значення для правильного вирішення спору про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу мають конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов`язки кожного із подружжя у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (частина друга статті 74 СК України).

Отже, вирішуючи спори про майно між чоловіком та жінкою, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування

або в порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі,

що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди, страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, розгляд справи, в якій викладена самостійна позовна вимога

про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю

без реєстрації шлюбу, потребує надання сторонами належних та допустимих доказів обставин, зазначених у позовній заяві, та дослідження їх судом, адже нормами цивільного процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін у справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

З огляду на наведене касаційний суд вважає помилковим висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову в частині встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу лише з тих підстав, що вони пов`язані з вимогами про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, які мають розглядатися за участю вказаних вище осіб, адже встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є безспірним доказом того, що майно, навіть набуте у період спільного проживання та ведення господарства, є спільним сумісним майном, і встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю прав вказаних вище третіх осіб не порушує.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частин третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не дослідив зібраних у справі доказів щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,

про перевагу одних доказів над іншими, то немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Враховуючи те, що фактичні обставини для правильного вирішення справи встановлені не в повному обсязі, постанова апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою в частині вирішення вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому відповідно до статті 411 ЦПК України в цій частині постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В частині вирішення вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності постанова апеляційного суду не оскаржується та не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки справа в частині направляється на новий апеляційний розгляд, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун