Дата документу 06.07.2020
Справа № 334/3010/16-ц
Провадження № 6/334/92/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатюка О.М.

при секретарі судових засідань Алєйніковій О.В.

за участі представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визначення частки майна боржника у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя звернувся до суду з поданням про виділення частки у спільному майні подружжя.

Подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження АСВП №55183631 по виконанню виконавчого листа №334/3010/16-ц від 15.11.2017 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення боргу у сумі 304896,79 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 5850 грн.

Від добровільного порядку виконання судового рішення боржник ухиляється,рішення суду боржником не виконується. Перевіркою майнового стану боржника, розшукати майно, рахунки, дохід боржника не виявилось можливим.

ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , адреса місця проживання якої збігається з адресою боржника.

На даний час для прискорення виконання рішення суду є необхідність визначення частки майна в спільному майні подружжя.

Державний виконавець обмежений у можливості отримати інформацію щодо майна, яке належить ОСОБА_4 , оскільки остання не є учасником виконавчого провадження.

Державний виконавець просить зробити запити щодо виявлення майна, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_4 , а саме щодо реєстрації нерухомого майна до БТІ м. Запоріжжя та Управління Реєстарційної служби у Запорізькій області, рухомого майна до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області; зробити запит до УПФУ в Запорізькій області з метою з`ясування джерела доходів ОСОБА_4 (заробітку, пенсії, соцдопомог тощо); визначити частку ОСОБА_5 у виявленому майні та заробітній платі (соцдопомоги), накласти арешт на частку ОСОБА_5 у виявленому майні ОСОБА_4 , що придбане за час шлюбу та належить на праві спільної сумісної власності подружжя.

У судове засідання виконавець не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати подання у свою відсутність.

Боржник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав подання, вказавши, що боржник ухиляється тривалий час від виконання рішення та приховує своє майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 443 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №334/3010/16-ц від 15.11.2017 року про стягнення боргу у сумі 304896,79 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 5850 грн.Постановою старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Кузьменко О.В. ВП №39148783 від 02.08.2013 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/1989/13-ц від 25.07.2013.

Відповідно до положень ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до матеріалів цивільного провадження суду не надано документів, що підтверджують укладення шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_4 .

Доказів, що сторони на момент будь-якого спільного майна перебували у шлюбі матеріали подання не містять.

За таки обставин подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 268, 431, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визначення частки майна боржника у спільному майні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 06 липня 2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк