КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2181/20
Провадження № 2/552/853/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Полтавського обласного комунально виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі користуються послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язані оплачувати отримані послуги, проте у повному обсязі не сплачують кошти за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 01 березня 2015 року по 01 травня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 22 234.38 грн. Загальна сума заборгованості з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних складає 26 102.36 грн. Просили стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість в розмірі 26 102.36 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 102 грн.

Ухвалою судді від 01.06.2020 відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заперечення від представника позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідачі з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертались.

02.06.2020 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали до суду відзив на позовну заяву, в якому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. Договір про надання послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води ними з відповідачем не укладався, вони не є споживачами вказаних послуг, а тому позивач повинен довести, що вони користувались вказаними послугами.

22.06.2020 представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Суржинська К.О. надала до суду відповідь на відзив, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначала, що підприємство неодноразово зверталося до суду щодо примусового стягнення заборгованості за надані послуги за вказаною адресою, зокрема за період з 01.10.1999 по 01.08.2008, з 01.08.2008 по 01.05.2011, з 01.06.2011 по 01.03.2015. період останніх позовних вимог охоплює проміжок з 01.03.2015 по 01.05.2020, за цей період утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 22 234.38 грн.

Дослідивши матеріали справи суд керується наступним.

Судом встановлено, що теплопостачання та постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_2 є централізованим. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Відповідачі не відмовлялись він надання послуг, користуються вказаними послугами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались в період з 01 березня 2015 року по 01 травня 2020 року, затверджено нормативними актами.

Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів.

Як встановлено судом, відповідачі у період з 01 березня 2015 року по 01 травня 2020 року отримані послуги в повному обсязі не оплатили. У зв`язку з цим за період з 01 березня 2015 року по 01 травня 2020 року виникла заборгованість в сумі 22 234.38 грн за одержані послуги теплопостачання.

Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до вказаних тарифів.

Вирішуючи заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 01 березня 2015 року, коли у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання.

Судом також встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарство «Полтаватеплоенерго» 10 жовтня 2019 року звернулось до Київського районного суду м.Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості.

Згідно ч. 2 та ч.3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Зверненням позивача до суду 10 жовтня 2019 року з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення боргу з відповідача, що підтверджується загальнодоступними даними на сайті "Судової влади», перебіг позовної давності перервався, після чого розпочався заново.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах, в тому числі у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 465/5138/15, провадження № 61-22490св18.

Ураховуючи те, що судовий захист на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 та Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року справі № 216/5756/15-ц (провадження № 16-13753св18).

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені правила обчислення позовної давності, її переривання та правові висновки суду касаційної інстанції, а також враховуючи, що оплата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, їх сплата носить періодичний характер, суд приходить до висновку про необхідність стягнення заборгованості з 11.10.2016, тобто в межах строку позовної давності ( три роки) від дня коли позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу ( 10.10.2019) .

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиті послуги убачається, що заборгованість становить 22 234.38 грн за період з 01.03.2015 по 01.05.2020.

За період з 11.10.2016 по 01.05.2020 заборгованість за спожиті послуги становить 19 350.62 грн ( заборгованість за вказаний період 22 223.85 грн.- 2 873.23 грн субсидія за період з 01.10.2016 по 01.01.2018).

Отже слід стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по сплаті наданих послуг у розмірі 19 350.62 грн .

При цьому суд не враховує пояснення представника позивача на неодноразові звернення до суду з заявами про видачу судового наказу, оскільки із відповіді на відзив убачається, що останнім звернення до суду з відповідачів стягнута заборгованість станом на 01.03.2015, а після цієї дати позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу 10.10.2019, тобто поза межами позовної давності.

Отже враховуючи останнє звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу заборгованість за спожиті послуги слід нараховувати з 11.10.2016, яка станом на 01.05.2020 становить 19 350.62 грн .

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Судом установлено, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 19 350.62 грн.

За період з 11.10.2016 по 01.05.2020 розмір 3% річних становить 2 064.00 грн, а інфляційних витрат 7 578.45 грн .

Однак позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних у розмірі 1237.01 грн та 2630.97 грн інфляційних витрат.

Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так як суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то слід стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по сплаті послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 23 218.60 грн (19 350.62 грн + 1237.01 грн +2630.97 грн).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2053.20 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунально виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго задовольнити повністю .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунально виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго заборгованість за період з 11.10.2016 по 01.05.2020 року за послуги теплопостачання в сумі 19 350.62 грн, 3% річних 1237.01 грн, інфляційні витрати 2630.97 грн, 2053.20 грн судових витрат, а всього 25 271.80 грн (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят одну гривню 36 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районий суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Полтавське обласне комунально виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго, місцезнаходження: м.Полтава, вул.. Комарова, 2а, ЗКПО 03338030.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Васильєва