ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року

м. Харків

справа № 646/866/20

провадження № 22-ц/818/3303/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року у складі судді Білінської О.В.,-

в с т а н о в и в :

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася у суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» ( далі АТ «ОРС «Харківміськгаз») про захист прав споживачів, в якому просила визнати протиправними дії АТ «Харківміськгаз» щодо складання акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 24.01.2020, зобов`язати АТ «Харківміськгаз» провести перерахунок за послуги газопостачання шляхом відрахування з неї суми в розмірі 16993,53 грн..

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що оскільки Кодексом ГРС передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку, то позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Також зазначає, що відповідачем не було доведено, що саме ОСОБА_1 навмисно було пошкоджено лічильник, а отже у АТ «Харківміськгаз» не було правових підстав для здійснення донарахування не облікованих об`ємів ( обсягів) природного газу за граничними об`ємами споживанням природного газу для населення.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Харківміськгаз» просить апеляцйну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що посилання скаржника на Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики № 619 від 27 грудня 2005 року, на Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені ПКМУ від 19.12.99 р. № 2246 і на Порядок відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджений Постановою НКРЕКП від 28.10.2014 р. № 184 безпідставні, оскільки зазначені правові документи втратили чинність.

Зазначає, що дії представників АТ «Харківміськгаз» щодо складання акту про виявлені порушення за адресою позивача відповідають положенням Кодексу газорозподільних систем, факт втручання в роботу лічильника газу встановлено за результатами проведеної експертизи, за результатами розгляду акта про порушення комісією прийнято рішення про його задоволення та складено акт-розрахунок. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, як визнання протиправними дій щодо складання акту-розрахунку, зобов`язання провести перерахунок, не передбачений діючим законодавством.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту, складений працівниками газопостачання акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання Кодексу ГРМ, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи питання про підвідомчість спору, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником приватного будинку площею 71.1 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач здійснює розподіл природного газу, позивач є споживачем природного газу за вказаною адресою.

27.11.2019 року за адресою позивача виявлено порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, а саме: мовою оригіналу - «пломбы завода изготовителя вызывают сомнения в подлинности», внаслідок чого був складений Акт про порушення № 02.5.1/379/19, Акт про виявлені порушення №9652, які підписано ОСОБА_1 ( а.с. 10).

Згідно протоколу №9652 о/р про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 27.11.2019. предстаниками АТ «Харківміськгаз» лічильник газу було демонтовано, замість нього в присутності ОСОБА_1 встановлено інший лічильний газу. Демонтований лічильник газу направлено на експертизу в сервісний центр з ремонту та повірки газових лічильників , АДРЕСА_2 ., Споживач ОСОБА_1 запрошена для проведення експертизи на 05.12.2019 з 9 до 14 години. Протокол підписано споживачем ОСОБА_3 ( а.с. 11).

Згідно акту експертизи лічильника газу від 05.12.2019 року за № 5001Е , яка проведена комісією ПАТ «Харківміськгаз» спільно з ДП «Укрметртестстандарт», за результатами зовнішнього огляду лічильника газу було виявлено механічні пошкодження корпусу та скла відлікового пристрою в місцях з`єднання. Скло від`єднується, є доступ до відлікового механізму. Механічні пошкодження відлікових колес, за результатами огляду відлікового механізму поставлено комісією висновок: втручання в газовий лічильник. Лічильник газу визнано непридатним до застосування ( а.с. 9).

Згідно довідки № 39-1-4/15627ЦСБ 5001 Е від 05.12.2019 року про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації та захисту прав споживачів» лічильник Gallus-2000 G 4 зав. № U00235400, виробник Schlumberger, визнано непридатним з підстави: наявні ознаки пошкодження відлікового пристрою, що можуть перешкоджати роботі лічильника або впливати на його функціонування.( а.с. 38).

24.01.2020 року комісією АТ «Харківміськгаз» розглянуто Акт про порушення від 27.11.2019 року № 02.5.11379779 та прийнято рішення про його задоволення на підставі виявленого правопорушення «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ», складений протокол необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості у розмірі 2587,17 куб/м вартістю 16993,53 грн. ( а.с. 39-40).

Зазначена вартість необлікованого газу підтверджується актом-розрахунком вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз» в сумі 16993,53 грн.( а.с. 41).

24.01.2020 складено повідомлення про припинення газопостачання ( а.с. 42).

Так, ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до АТ «Харківміськгаз», за захистом на її думку, порушених цивільних прав, в якому просила визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Харківміськгаз» щодо складання акту розрахунку не облікованого ( донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 24.01.2020, зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» провести перерахунок за послуги газопостачання шляхом відрахування з неї суми в розмірі 16993,53 грн..

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками АТ «Харківміськгаз » акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) обїєму природного газу за цінами закупівлі АТ «Харківміськгаз» є лише розрахунком, який складено на підставі акта про порушення від 27.11.2019 року № 02.5.1/379/19 та може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо відповідності цього розрахунку вимогам Кодексу газорозподільних систем,.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 року, від 30 травня 2018 року у праві №9901/497/ 18 , та від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування акту про визнання недійсним і скасування акту проведення обстеження технічного стану водопровідного вводу, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягаю судовому розгляду. Проте, помилково не застосував п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а вирішив спір по суті позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково, скасувавши рішення Київського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2020 року та закрити провадження у цій справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова