Справа № 212/2792/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Козлова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Курбакової Ю.О. в порядку ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» моральної шкоди у розмірі 160 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював за спеціальністю гірничим робочим, гірничим майстром в умовах впливу шкідливих факторів на протязі 20 років 4 місяців на підприємстві ПАТ «Суха Балка».

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 08.01.2009 позивачу було встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень перщої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого -другого ст.

30 січня 2009 року на підприємстві ПАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до якого встановлено, що позивач працював в шкідливих умовах.

Згідно довідки МСЕК від 05.03.2009 року позивачу встановлено ступень втрати професійної працездатності - 20%, безстроково.

Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці» несе безпосередню відповідальність, оскільки професійне захворювання виникло у нього внаслідок порушення адміністрацією підприємства норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, тобто заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

В зв`язку з професійним захворюванням змінився уклад та якість життя, що завдає позивачу моральних страждань. Оскільки він втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, з призначенням дати та часу розгляду справи.

26 квітня 2019року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначив, що позивач жодним чином не аргументував та не обґрунтував, заявлену суму моральної шкоди в розмірі 16000,00 гривень. Не надано жодного доказу заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю.

Представник відповідача до суду не з`явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначених у відзиві на позов.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, наступні правовідносини:

Згідно копії трудової книжки позивач ОСОБА_1 має 37 років 7 місяців загального стажу, на підприємстві ПАТ «Суха Балка» відпрацював 29 років 6 місяців, з них в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 4 місяці на посадах підземного гірничого робочого та гірничим майстром

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 08.01.2009 наданого ДУ «Український НДІ промислової медицини» м.Кривого Рогу ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень перщої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого -другого ст.

По факту отримання професійного захворювання ОСОБА_1 на підприємстві ПАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання від 30 січня 2009 року, відповідно до якого встановлено, що працюючи в ШБУ тресту «Кривбасшахтобуд» та ВАТ «Суха Балка» з 01.01.1988 до 12.09.1996 підземним начальником дільниці, з 12.0.1996 по 13.01.1999, з 02.07.1999 по 09.06.2008 підземним гірничим майстром, виконував роботи в умовах запиленості повітря робочої зони яка перевищувала ГДК внаслідок мавших місце випадків порушення нормативів провітрювання і не застосування засобі пилоподавлення. Робота на протязі 20 років 4 місяця в умовах пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДК: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнія діоксиду кристалічного від 10 до 70% в концентраціях 6,2 -10,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 .

05.03.2009 року висновком МСЕК позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково та рекомендовано медикаментозне лікування, забезпечення ВМП.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці", на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як встановлено із медичних документів, наявних у справі, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичний біль, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, фактично обмежений в роботі, в житті, відчуває постійний біль та скутість рухів в п/крижовому відділі хребта з віддачею в тазовий пояс зліва і ліву ногу, виражений біль та обмеження об`єму рухів в лівому стегновому суглобі, утруднену ходу, судоми по верхній поверхні лівого стегна та литкових м`язах ніг, терпкість пальців стоп, втома, відчуття серцебиття, підвищення артеріального тиску. Позивач не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Через що відчуває фізичний і психологічний дискомфорт, перебуває в знервованому стані. Покращення в стані здоров`я не відбувається, захворювання прогресує, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання, та принижує його самооцінку.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через перманентні болі позивача знаходить підтвердження в медичних документах, з яких вбачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення-рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008р., абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 2371 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Статтею 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частина 4 статті 153 КЗпП України наголошує: власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих позивачем доказах, встановлений факт завдання йому моральної шкоди підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Статтею 2371КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію у вигляді одноразового відшкодування в сумі 63 060,00 гривень, що складається з тридцять прожиткових мінімумів на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 році (час розгляду справи), який становить, станом на 01.01.2020 року - 2102 гривни, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-IX., що буде співмірним з розміром заподіяної моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача, щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 - 63 060,00 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язків платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, зазначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення виготовлено 23 червня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Ярошевський Олексій Тарасович, юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,місце знаходження юридичної особи: 50029, м.Кривий Ріг, вул.Конституційна, 5, код ЄРДПОУ- 00191329.

Суддя: Ю. В. Козлов