Справа № 738/500/20
№ провадження 2/738/209/2020
І М Е H Е М У К Р А Ї H И
01 липня 2020 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi головуючого судді Парфененко О. Я., з участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., представника відповідача Корнієнка В. П ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засiданнi позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі відокремленого підрозділу Філії «Менський сир» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПП «Консалтингова фірма «Прометей» в особі відокремленого підрозділу Філії «Менський сир» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов мотивований тим, що з 17 квітня 2019 року до 19 лютого 2020 року позивач працював у філії «Менський сир» слюсарем - ремонтником 5 розряду в службі головного механіка з оплатою праці згідно зі штатним розписом. Щомісячно відповідач здійснював нарахування сум заробітної плати, а за наявності коштів виплачував її. Починаючи з вересня 2019 року виплата заробітної плати не здійснювалась. 19 лютого 2020 року позивач звільнений з роботи за угодою сторін, у день звільнення відповідач видав належним чином оформлену трудову книжку, а заборгованість по заробітній платі та розрахункові не виплатив. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 39 837,93 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 329,65 грн.
Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши представника відповідача, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 17 квітня 2019 року. 19 лютого 2020 року ОСОБА_2 звільнений з роботи за угодою сторін, що підтверджується записами в трудовій книжці, наказом № 87 від 16 квітня 2019 року про прийняття на роботу, наказом № 46 про припинення трудового договору від 19 лютого 2020 року (арк. с. 5-6, 51-53).
Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Матеріали справи, зокрема позиції сторін, які викладені у позовній заяві та у відзиві на позовну заяву свідчать про те, що між сторонами наявний спір щодо належних ОСОБА_2 сум, як звільненому працівникові.
Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази сторін про нараховану заробітну плату позивачу та докази стосовно здійснення виплати нарахованих сум.
Так, згідно з Довідкою про доходи № 7 від 10 березня 2020 року, а також згідно із розрахунковими листами ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2019 року до 19 лютого 2020 року нарахована заробітна плата в загальній сумі 39 837,93 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить 32 264,53 грн (арк. с. 12, 53-59).
Надані відповідачем виписки та реєстри кредитових документів, підтверджують здійснення виплати позивачу нарахованої заробітної плати за виключенням податків, зборів із заробітної плати та відрахувань для покриття заборгованості працівника перед підприємством за харчування: 14 січня 2020 року виплачена заробітна плата за вересень 2019 року у розмірі 5 655,37 грн; 19 лютого 2020 року виплачена заробітна плата за жовтень 2019 року у розмірі 4 780,84 грн; 17 березня 2020 року виплачена заробітна плата за листопад 2019 року у розмірі 4 815,54 грн.; 12 травня 2020 року виплачена заробітна плата за грудень 2019 року в розмірі 3 597,39 грн (арк. с. 86 98).
Таким чином, встановлено, що станом на 19 лютого 2020 року (день звільнення) відповідач не виплатив позивачу всі належні йому суми і заборгованість із виплати заробітної плати без урахування податків, зборів із заробітної плати та відрахувань для покриття заборгованості працівника перед підприємством за харчування становила 25 635,62 грн (39 837,93 грн 7 025,31 грн 7 177,00 грн).
Станом на 01 липня 2020 року, тобто станом на час ухвалення рішення, заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати без урахування податків, зборів із заробітної плати та відрахувань для покриття заборгованості працівника перед підприємством за харчування становить 14 663,46 грн (39 837,93 грн 7 025,31 грн 7 177,00 грн 6 320,00 грн 4 652,16 грн).
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимогу позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі необхідно задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 14 663,46 грн заробітної плати, яка визначена без утримання податків і зборів, відрахувань для покриття заборгованості працівника перед підприємством.
Вирішуючи спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з того, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Середній заробіток, який має бути сплачений працівникові власником, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100.
Пунктом 8 вказаного Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Постанови КМУ від 05 лютого 1995 року № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Під час розгляду справи встановлено, що станом на 19 лютого 2020 року (день звільнення) відповідач не виплатив позивачу всі належні йому суми, тому відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки.
Суд дійшов висновку стягнути на користь позивача середній заробіток по день постановлення рішення, оскільки відповідач, як роботодавець, не надав доказів щодо здійснення повного розрахунку з позивачем, та не довів відсутність в цьому своєї вини.
Позивач звільнений з роботи 19 лютого 2020 року, тому при обчисленні середньоденної заробітної плати враховуються нараховані позивачу виплати та фактично відпрацьовані позивачем робочі дні у грудні 2019 року та у січні 2020 року.
Згідно з розрахунковими листами в грудні 2019 року ОСОБА_2 відпрацював 12 робочих днів, йому нарахована заробітна плата у сумі 4 652, 16 грн; у січні 2020 року ОСОБА_2 відпрацював 16 робочих днів, йому нарахована заробітна плата у сумі 8 978,49 грн (арк. с. 57, 58).
Таким чином, середньоденна заробітна плата складає 486,81 грн. ((4 652, 16 грн + 8 978,49 грн) : (12 + 16)).
Час затримки проведення повного розрахунку становить 88 робочих днів за період з 20 лютого 2020 року до 01 липня 2020 року.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 42 839,28 грн (486,81 грн х 88 робочих днів).
Податки, збори та відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством із сум заробітної плати та середнього заробітку підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати, із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена позивачу сума середнього заробітку зменшиться на суму податків і зборів.
Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, кеpуючись статтями 47, 116, 117, 233 КЗпП України, статтями 263 265 ЦПК Укpаїни, суд
Позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі відокремленого підрозділу Філії «Менський сир» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.
Приватне підприємство «Консалтингова фірма «Прометей» під час виконання рішення зобов`язане нарахувати, утримати, сплатити податки і збори із заробітної плати та із середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівнику сум по заробітній платі, а також здійснити відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством і виплатити ОСОБА_2 суми, призначені судом, зменшені на суми податків, зборів і відрахувань.
Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь держави 840,80 грн судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Консалтингова фірма «Прометей», місцезнаходження: вулиця Івана Мазепи, 10, місто Київ, 01010, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30668980; відокремлений підрозділ Філія «Менський сир», місцезнаходження: вулиця Чернігівський шлях, 122, місто Мена, Чернігівська область, 15600, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26549195.

Повний текст рішення складений 03 липня 2020 року

Суддя О. Я. Парфененко