Справа № 466/2887/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої судді Баєвої О.І.

секретаря судових засідань Якимець Ю.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони у Львівській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з Управління поліції охорони у Львівській області на його користь 7527,26 грн за завдану майнову шкоду та 1100000 грн за завдану моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.04.2008 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові укладено договір № 01-1852 про централізовану охорону майна в житлових приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при МВС України за адресою: АДРЕСА_1 Львів АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 9.

27.06.2008 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові підписано Додаток №1 до Договору про вартість охорони квартири з 01.08.2008 року в сумі 99 грн.

01.05.2011 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові підписано Додаток №1 до Договору про вартість охорони квартири з 01.05.2011 року в сумі 110 грн.

З0 листопада (без року) на підставі довіреності НАМ 354859 позивач підписав угоду про заміну сторони в договорі з охорони на Управління поліції охорони у Львівській області.

01 червня 2016 року на підставі довіреності НАМ 354859 між ОСОБА_1 та Управлінням поліції охорони в м.Львові було підписано додаток № 1 до договору про вартість охорони квартири з 01 червня 2016 року в сумі 187 гривень.

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у відділення «Приватбанку» для зупинення регулярного платежу з його пенсійної картки за послуги охорони квартири, де йому надали виписку за весь 2019 рік по всіх регулярних платежах. Ознайомившись із випискою, він побачив суми у 300 грн та 350 грн, які списувались на рахунок УПО.

09 січня 2020 року позивачем та третьою особою було зареєстровано вимогу щодо відновлення охорони або ж повернення трьох ключів та перерахування зайве сплачених коштів в сумі 3216,3 гривень на мій картковий рахунок.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач заподіяв йому майнової шкоди у розмірі 7527,26 грн, з яких 3216,30 грн списання коштів з його карткового рахунку за охорону квартири, 400 грн виготовлення ключів та 3910,96 грн витрати на медикаменти.

Крім того, покликається на те, що виходячи з квартири він постійно переживає чи не залізли у його помешкання крадії. Такі переживання призвели до розладів його здоров`я, у зв`язку із чим він був змушений звертатися за медичною допомогою. Відтак, оцінює моральну шкоду у розмірі 1100000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник Управління поліції охорони у Львівській області просив відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що Управління поліції охорони у Львівській області не має жодного доступу до банківського рахунку позивача. Факт згоди позивача із сумою коштів оплати за охорону квартири вбачається із того, що ОСОБА_1 добровільно сплачував такі кошти. Щодо моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, вважає таку надуманою та не підтвердженою ніякими доказами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, 01.04.2008 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові укладено договір № 01-1852 про централізовану охорону майна в житлових приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при МВС України за адресою: АДРЕСА_1 Львів АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 9.

27.06.2008 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові підписано Додаток №1 до Договору про вартість охорони квартири з 01.08.2008 року в сумі 99 грн.

01.05.2011 року між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові підписано Додаток №1 до Договору про вартість охорони квартири з 01.05.2011 року в сумі 110 грн.

Зі слів позивача, 01 червня 2016 року на підставі довіреності НАМ 354859 між ОСОБА_1 та Управлінням поліції охорони в м.Львові було підписано додаток № 1 до договору про вартість охорони квартири з 01 червня 2016 року в сумі 187 гривень. Після чого, між сторонами жодних угод чи додатків не підписувалося.

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у відділення «Приватбанку» для зупинення регулярного платежу з його пенсійної картки за послуги охорони квартири, де йому надали виписку за 2019 рік по всіх регулярних платежах.

Відповідно до копій квитанцій, які надано в розпорядження суду, ОСОБА_1 оплачував послуги охорони квартири з січня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 300 грн, з квітня 2019 року по грудень 2019 року у розмірі 350 грн. ОСОБА_1 стверджує, що він не надавав згоди на підвищення вартості послуг, які надавали йому Управління поліції охорони у Львівській області, більше того, покликається на те, що йому взагалі не було відомо про те, яку суму він оплачує за вказані послуги, оскільки останній додаток до договору про вартість охорони квартири він підписував ще 01.06.2016 року, де вартість була зазначена у розмірі 187 грн.

09 січня 2020 року позивачем та третьою особою було зареєстровано вимогу щодо відновлення охорони або ж повернення трьох ключів та перерахування зайве сплачених коштів в сумі 3216,3 гривень на його картковий рахунок.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає такі покликання ОСОБА_1 необґрунтованими у зв`язку із тим, що, Договір №01-1852 від 01.04.2018 року про централізовану охорону майна в житлових приміщеннях громадян укладений між ОСОБА_3 та Управлінням державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Галицького ВДСО в м.Львові.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_3 не зверталася до суду за захистом свої порушених чи оспорюваних прав. Відтак, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 даним Договором ніяким чином не порушено, оскільки він не є стороною договірних відносин.

Більше того, покликання ОСОБА_1 про те, що З0.11 (без уточнення року) на підставі довіреності НАМ 354859 він підписав угоду про заміну сторони в договорі з охорони на Управління поліції охорони у Львівській області, суд не бере до уваги та вважає такі голослівними, оскільки позивачем не надано в розпорядження суду такої угоди.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Управління поліції охорони у Львівській області майнової шкоди у розмірі 7527,26 грн не підлягають задоволенню.

Відтак, стягнення з Управління поліції охорони у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрат на виготовлення ключів, а також на медикаменти не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 1100000 грн, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною договірних зобов`язань, на підставі яких вважає, що йому заподіяно моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення Управління поліції охорони у Львівській області на його користь 1100000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє, а останній відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління поліції охорони у Львівській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду .

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Управління поліції охорони у Львівській області, ідентифікаційний код 40108889, юридична адреса: м. Львів, вул. Липинського, 44.

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 01.07.2020 року.

Суддя О. І. Баєва