Справа № 645/7641/19
Провадження № 2/645/519/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
за участю секретаря судового засідання - Савченко В.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення житлового приміщення,-
АДРЕСА_1 частина предмета іпотеки належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, а 1/2 частина предмета іпотеки належала відповідачу на підставі Договору дарування частини квартири від 13 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А..
На підставі п. 8, 11 Договору іпотеки та ст. 33 Закону України «Про іпотеку», позивач реалізував право звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання згідно Договору позики від 14 жовтня 2013 року.
Відповідно до п. 10 Договору іпотеки відповідач прийняв зобов`язання звільнити предмет іпотеки в місячний термін у випадку несплати предмету позики, згідно договору позики від 14 жовтня 2013 року.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 травня 2019 року, виданого ОСОБА_4 , державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради, на підставі вимоги від 08 серпня 2018 року про стягнення боргу за договором позики від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 набув у власність житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.11.2019 року у вказаному приміщенні не зареєстровані будь-які особи.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - відповідач фізична особа ОСОБА_3 є власником 3-кімнатної квартири, загальною площею 76, 2 кв.м., житлова площа 49,4 кв.м., розташована в АДРЕСА_4 .
Однак, відповідач, ігноруючи вимоги позивача про звільнення житлового приміщення, продовжує проживати в житловому приміщенні, зберігає особисті речі та відмовляється надати безперешкодний доступ позивачу до приміщення, чим спричиняє порушення прав позивача на володіння вказаним приміщенням. У зв`язку з чим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позов підтримав та просив його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Зазначив, що є власником спірної квартири, але не має до неї доступу, не має ключів. Відповідач займає спірну квартиру, уникає спілкування із ним, не звільнила спірну квартиру, як це передбачено договором іпотеки.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Також зазначила, що відповідач ігнорує вимоги позивача про звільнення квартири, продовжує в ній проживати. Представник позивача не заперечувала проти постановлення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, за адресою спірної квартири, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання судової повістки, а також через оголошення на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала.
Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
14 жовтня 2013 року, з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 передала в іпотеку позивачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).
Відповідно до п. 10 Договору іпотеки відповідач прийняв зобов`язання звільнити предмет іпотеки в місячний термін у випадку несплати предмету позики, згідно договору позики від 14 жовтня 2013 року.
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.11.2019 року вбачається, що в спірній квартирі ніхто не зареєстрований, рішення про зняття відповідача з реєстрації в спірній квартирі було прийнято 20.11.2019 року, що підтверджується відповіддю Депатаменту реєстрації та цифрового розвитку ХМР (а.с.12) .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 травня 2019 року, виданого ОСОБА_4 , державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоніцевської селищної ради, на підставі вимоги від 08 серпня 2018 року про стягнення боргу за договором позики від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 набув у власність житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 .
Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Звільнення відповідачкою житлового приміщення з точки зору верховенства права і ст. 8 Конвенції буде пропорційним, оскільки перехід до відповідача права власності на це приміщення відбувся на підставі договору, укладеного між позивачем та відповідачем, за волевиявленням відповідача, який розумів всі несприятливі наслідки пов`язані з невиконанням договору позики, свідомо допустив невиконання цього договору, а виселення із зазначеної квартири не створить будь-яких негативних наслідків для відповідача, який є власником іншого житлового приміщення.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відповідач ОСОБА_3 є власником 3-кімнатної квартири загальною площею 76, 2 кв.м., житлова площа 49,4 кв.м., розташована в АДРЕСА_4 .
Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 10 Договору іпотеки відповідач прийняв зобов`язання звільнити предмет іпотеки в місячний термін у випадку несплати предмету позики, згідно договору позики від 14 жовтня 2013 року.
Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Позивачем на адресу відповідача надсилалась письмова вимога щодо звільнення належного йому житлового приміщення, але вимога позивача не була виконана.
З огляду на наведене, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим, підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно наявної в матеріалах справи квитанції від 11.12.2019 року, позивачем за подання до суду вказаного позову сплачено судовий збір на загальну суму 768,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення житлового приміщення - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 шляхом зобов"язання ОСОБА_3 звільнити житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст заочного рішення виготовлений 09 липня 2020 року.
Суддя - І. В. Ульяніч