Справа № 296/5219/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті

"24" червня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування постанови про арешт коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 03.06.2020р. про арешт її коштів та зняти арешт з її коштів.

В поданій заяві ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрапльно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 03.06.2020р. було накладено арешт на її кошти заробітну плату, що належить їй, в АТ Сбербанк». Вважаючи вказану постанову незаконною та безпідставною, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

Вирішуючи питання про прийняття позову до розгляду, суд враховує наступне.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.5 постанови №5 від 03.06.206р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказав, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Приписами ч.1 ст.447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи наведені вище обставини, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 наділена правом звернення до суду зі скаргою на дії, рішення державного виконавця в порядку приписів ст.447 ЦПК України.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч.9 ст.10 ЦПК України).

Приписами ст.186 ЦПК України визначено перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі.

Так, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заява, подана ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства.

З огляду на викладене, підстави для відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 відсутні.

На підставі ст.ст.258-260, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування постанови про арешт коштів - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В. П. Маслак