Ухвала

01 липня 2020 року

м. Київ

справа № 464/9152/16-ц

провадження № 61-97св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір позики, укладений 24 липня 2013 року між його матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У січні 2017 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним вище договором позики в розмірі 1 901 620,28 грн, із яких: 1 231 220,64 грн, що еквівалентно 44 413,86 дол. США, - предмет позики, 670 399,64 грн, що еквівалентно 24183,35 дол. США, - штрафні санкції за 1089 днів прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 травня 2017 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, укладеним 24 липня 2013 року, в розмірі 966 017,39 грн, судовий збір у розмірі 8 000,00 грн , усього - 974 017,39 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 травня 2017 року в частині стягнення заборгованості за договором позики та судового збору змінено, зменшено розмір стягнутої заборгованості за договором позики до 549 224,20 грн, розмір судового збору - до 2 320,00 грн, усього стягнуто 551 544,20 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6 248,00 грн.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову, справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є., Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П. касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_6 , задоволено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки при ухваленні постанови 27 червня 2018 року не було вирішено питання щодо судових витрат, в тому числі, відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 464/9152/16-ц до закінчення розгляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 530/1731/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2020 року поновлено касаційне провадження у справі № 464/9152/16-ц.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18) зроблено висновок: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Оскільки постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року рішення апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення.

Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. І. Журавель
Є. В. Краснощоков В. І. Крат М. М. Русинчук