КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року

справа №753/5991/16-ц

провадження № 22-ц/824/3509/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Данилів Тамара Дмитрівна, виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ухваленого під головуванням судді Мицик Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Данилів Тамара Дмитрівна, виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності, стягнення коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_7 звернулась із позовом, вимоги якого уточнила в квітні 2017 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Данилів Тамара Дмитрівна, виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності, стягнення коштів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано частково недійсним заповіт від 21.03.2014, зареєстрований в реєстрі № 36 складений ОСОБА_8 , посвідчений секретарем Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області - Миколаєнко К.М.

Визнано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права особистої власності на квартиру - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить рішення суду в частині відмови щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 2 461 320,00 грн, що еквівалентно 91 160 доларів США та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 541 080,00 грн, що еквівалентно 20 040 доларів США, скасувати та в цій частині постановити нове рішення про задоволення позову. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не враховано норми ст. 1212 ЦК України та помилково застосовано положення ст. 1215 ЦК України. Суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок доказування факту недобросовісності набувача грошових сум. Зазначає, що судом не взято до уваги висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає рішення законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслали заяву про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення із відповідачів на користь позивача безпідставно набутих коштів суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення коштів, передбачених ст. 1212 ЦК України.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 здійснювала перекази грошових коштів своїй онучці ОСОБА_2 , на загальну суму 91 160 доларів США, зокрема, 14.03.2015 року в сумі 75 000,00 доларів США, 28.05.2015 в сумі 9 000,00 доларів США, 26.06.2015 року в сумі 4000 доларів США, 22.07. 2015 року в сумі 3 000,00 доларів США

Також 24.04.2015 року ОСОБА_5 здійснила переказ грошових коштів у сумі 20 040,00 доларів США на ім`я ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду із вимогою до відповідачів про стягнення грошових коштів ОСОБА_5 посилалась на те, що вказані кошти надсилались для придбання та обладнання квартири в м. Києві на її ім`я. Проте, відповідачі для неї квартиру не придбали, а відтак кошти мають бути повернуті на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

За змістом частини 1 статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти направлені ОСОБА_5 , із зазначенням призначення платежу «приватний переказ від Любові онучці», «приватний переказ». Інших відомостей щодо призначення платежу не зазначено.

Таким чином, спірні грошові кошти були перераховані позивачем на рахунок відповідача за власною ініціативою, без наміру укладати будь-якого договору, відтакгрошові кошти набуті в не заборонений цивільним законодавством спосіб, а тому такі кошти не можна визнати як безпідставно набуте майно та поверненню не підлягають.

У зв`язку із вищевикладеним, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

В матеріалах справи наявні розписки від 17.02.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_5 перераховано грошові кошти у розмірі 91 160 доларів США ОСОБА_2 (а.с.26 т.1) та грошові кошти у розмірі 20 040 доларів США ОСОБА_3 для придбання та реєстрації квартири на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 35 т. 1)

Проте, дані розписки колегія суддів оцінює критично, оскільки вони складені 17.02.2016 року, а останні перерахування коштів здійснено в червні 2015 року, тобто через півроку після здійснення відповідних платежів, що свідчить про намагання позивача змінити призначення платежів.

Доводи апеляційної скарги щодо збагачення відповідачів за рахунок позивача, що призвело до придбання квартири на ім`я ОСОБА_2 26.03.2015 року, колегія суддів не приймає, оскільки апелянт перерахувала кошти добровільно, на власний розсуд та здійснила ряд платежів на імя онучки та її чоловіка без будь яких застережень щодо розпоряджень коштами.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Не можуть бути визнані підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення коштів положення ст. 1215 ЦК України як грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони вважали ці кошти такими.

Судом першої інстанції помилково застосовано норми ст. 1212, 1215 ЦК України, а відтак рішення суду підлягає скасуванню, та з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову із мотивуванням зазначеного в постанові.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову. В цій частині ухвалити нове наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Данилів Тамара Дмитрівна, виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про стягнення коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді