Справа №944/3009/20
Провадження №2-з/944/9/20
УХВАЛА

06.07.2020 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Просить накласти арешт на земельні ділянки за кадастровими номерами :12:001:0055 та :12:001:0065 та заборонити їхнє відчуження.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 23.06.1994 року Лозинською сільською радою народних депутатів було прийнято рішення, згідно якого ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будівель у с.Турича Яворівського району Львівської області.

18.06.1996 року на підставі вищезазначеного рішення Лозинської сільської ради народних депутатів ОСОБА_2 оформив державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності за №228.

У квітні 2018 року заявник звернувся до органу Держгеокадастру у Яворівському районі щодо реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, однак отримав рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру України у Львівській області №РВ- 018 від 10.05.2018 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із тим, що його земельна ділянка має накладення з земельною ділянкою за кадастровим номером :12:001:0055 на 9,1331% та з земельною ділянкою за кадастровим номером :12:001:0065 на 17,0728%.

Як вбачається з листа Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №0-13-0.36-74/120-20 від 26.02.2020 року земельна ділянка за кадастровим номером :12:001:0055 площею 0,1128 га була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ №813747 від 03.04.2009 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213783024 від 24.06.2020 року вбачається, що на цей час ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки за кадастровим номером :12:001:0055, що вбачається із договору купівлі-продажу серія та номер 1123 від 07.07.2016 року.

Згідно листа Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №0-13-0.36-66/120-20 від 26.02.2020 року земельна ділянка земельна ділянка за кадастровим номером :12:001:0065 площею 0,1392 га була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯИ №170977 від 25.09.2009 року.

З проектів землеустрою вищезазначених земельних ділянок вбачається, що у цій документації наявні акти встановлення і узгодження меж земельної ділянки та кадастрові плани земельних ділянок, однак у цих документах відсутнє зазначення, що ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем та відсутній його підпис на актах встановлення і узгодження меж земельних ділянок.

Лозинською сільською радою при прийнятті рішень від 16.03.2009 року №319 та від 07.07.2009 року №354 про передачу у власність земельних ділянок за кадастровими номерами :12:001:0055 та :12:001:0065 не перевірялось про наявність права ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка є суміжною до них ділянкою.

Про наявність прав заявника на надану йому земельну ділянку зобов`язаний був перевірити і Відділ в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області при реєстрації спірних земельних ділянок.

Вивчивши матеріали заяви слід прийти до наступного.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996 року, ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будівель площею у 0,25 га у с.Турича Яворівського району Львівської області.

Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру України у Львівській області №РВ- 018 від 10.05.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із тим, що його земельна ділянка має накладення з земельною ділянкою за кадастровим номером :12:001:0055 на 9,1331% та з земельною ділянкою за кадастровим номером :12:001:0065 на 17,0728%.

Згідно листа Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №0-13-0.36-74/120-20 від 26.02.2020 року земельна ділянка за кадастровим номером :12:001:0055 площею 0,1128 га була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ №813747 від 03.04.2009 року. На підставі цивільно-правової угоди від 07.07.2016 року речове право на нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно листа Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №0-13-0.36-66/120-20 від 26.02.2020 року земельна ділянка земельна ділянка за кадастровим номером :12:001:0065 площею 0,1392 га була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯИ №170977 від 25.09.2009 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У відповідностідо п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернуласяз такою заявою, позовним вимогам.

З метою забезпечення виконання рішення суду позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки між сторонами дійсно наявний спір про право власності на нерухоме майно і невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист, та таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-18,149-153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :12:001:0055 площею 0,1128, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 та на земельну ділянку за кадастровим номером :12:001:0065 площею 0,1392, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 та заборонити їхнє відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Яворівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

СУДДЯ Швед Н.П.