233 № 233/1367/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участі секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому зазначила, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем по справі. 17 липня 2017 року позивачку було звільнено з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. З березня 2017 року відповідач почав виплачувати позивачці заробітну плату нерегулярно, при звільненні з позивачем не було проведено повний розрахунок. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з березня 2017 року по липень 2017 року у загальному розмірі 29 569 грн 95 коп. Позивач просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за березень 2017 року в розмірі 4842 грн 73 коп, за квітень 2017 року в розмірі 3872 грн 06 коп, за травень 2017 року в розмірі 3872 грн 06 коп, за червень 2017 року в розмірі 2532 грн. 68 коп., за липень 2017 року в розмірі 14 451 грн 09 коп, а всього 29 569 грн 95 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 23).

Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 45-47), в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, розгляд справи провести за відсутності представника (а.с. 47 зворот).

З наданого представником АТ «Українська залізниця» відзиву вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами:

- виконання АТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених діючим законодавством України, унеможливлено форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, тощо, захопленням адміністративної будівлі та виробничих об`єктів АТ «Українська залізниця», розташованих у м. Донецьк, за фактом якого відкрите кримінальне провадження № 0000286;

- у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю; нарахування заробітної плати у зв`язку із відсутністю первинних документів є неможливим;

- відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором;

- заробітна плата на користь ОСОБА_1 за першу половину березня 2017 року у сумі 1904,74 грн. (до видачі) позивачу була нарахована заробітна плата за відпрацьований час та 13 липня 2017 року отримана особисто у касі дирекції м. Лиман. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 (а.с. 5-6) перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, працювала на посаді інженера з охорони праці у виробничому підрозділі «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8).

Наказом начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17 березня 2017 року № 236/ДНД, згідно якого у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції; призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої, начальників відповідних виробничих підрозділів; оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 60).

Згідно Наказу першого заступника начальника регіональної філії «Донецька залізниця» від 28 квітня 2017 року (а.с. 61) з 17 липня 2017 року наказано вилучити зі складу регіональної філії «Донецька залізниця» підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» та виробничі підрозділи, які підпорядковані структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» із загальною шатною чисельністю 14510 штатних одиниць, у тому числі, виробничий підрозділ «Станція «Дебальцеве-Сортувальна»; скоротити штат працівників з 17 липня 2017 року.

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копіями повідомлення про вивільнення, наказу про звільнення № 7973/ДН-ос від 17 липня 2017 року, трудової книжки (а.с. 8, 56, 57).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця».

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю Ураїни заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною першою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 надала копію довідки (а.с.10), виготовлену на аркуші паперу, а не на бланку структурного/виробничого підрозділу, за підписом, як в ній зазначено, заступника начальника станції Дебальцеве-Сортувальна ОСОБА_2 та головного бухгалтера ОСОБА_3 , форма та зміст якої не визнаються відповідачем, з якої вбачається, що сума нарахованої позивачці заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року становить 29 570 грн 62 коп (за березень 4842 грн 73 коп, квітень 3872 грн 06 коп, травень 3872 грн 06 коп, червень 2532 грн 68 коп, липень 14451 грн 09 коп); сума до виплати за цей період часу складає 23585 грн 30 коп. Відсутнє документальне підтвердження про виплату заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року із структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до пункту 11 параграфу 1 "Загальні вимоги до створення управлінських документів" розділу II "Документування управлінської інформації" Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати Національному стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55.

Відповідно до пунктів 1, 2 параграфу 2 "Бланки документів" розділу II "Документування управлінської інформації" цих Правил організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Установи розробляють бланки документів структурних підрозділів, відокремлених підрозділів та бланки документів посадової особи в тому разі, якщо керівник структурного підрозділу, відокремленого підрозділу чи посадова особа мають право підписувати документи в межах їх повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 параграфу 3 "Печатки" зазначених Правил право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів.

Проте, надана позивачем ОСОБА_1 на підтвердження заявлених позовних вимог копія довідки, наявна на аркуші справи 10 наведеним вище вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 не відповідає, оскільки не містить зазначення підприємства, яке її видало, дати її видачі, не засвідчена печаткою, зважаючи на що не є належним, достовірним та достатнім доказом, отже не береться судом до уваги.

Відповідачем АТ «Українська залізниця» на виконання ухвали суду про витребування доказів надано до суду розрахункові листи за березень 2017 року - липень 2017 року, з яких вбачається, що за березень 2017 року позивачеві ОСОБА_1 нараховано 4842 грн 73 коп (до виплати 3850 грн 86 коп), за квітень 2017 року нараховано 3872 грн 06 коп (до виплати 3079 грн 00 коп), за травень 2017 року нараховано 3872 грн 06 коп (до виплати 3079 грн 00 коп), за червень 2017 року нараховано 2532 грн 68 коп (до виплати 2013 грн 94 коп), за липень 2017 року нараховано 14451 грн 09 коп (до виплати 11562 грн 50 коп) (а.с. 94-96 зворот, 104-108).

Надаючи витребувані судом копії розрахункових листів, відповідач вказує, що усі надані ОСОБА_1 документи є копіями, надати належним чином засвідчені копії документів, а саме, табелі обліку робочого часу за березень 2017 року липень 2017 року можливе лише при наявності первинної документації (оригіналів).

Згідно інформації відповідача від 10 червня 2020 року за вих.. № 960 (а.с. 93) вся первинна документація знаходилась і знаходиться по теперішній час у колишньому ВП «Станція Дебальцеве-Сортувальна» у м. Дебальцеве Донецької області на непідконтрольній Україні території, доступ до якої відсутній. З 16 березня 2017 року від бухгалтерії підрозділу не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати.

При цьому, як вказує відповідач, згідно наказу директора регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 26 червня 2016 року № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» у листопаді 2017 року за № 2937 ОСОБА_1 були надані до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» документи для остаточного розрахунку.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає належними та допустимими доказами надані відповідачем розрахункові листи (табуляграми), оскільки їх видача працівнику передбачена ст. 110 КЗпП України та ч.1 ст.30 Закону України «Про оплату праці», вказані розрахункові листи за інформацією відповідача були ним прийняті від позивача ОСОБА_1 та надані відповідачем суду для долучення до матеріалів справи.

З досліджених судом розрахункових листів (табуляграм) за період часу з березня 2017 року по липень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата за час простою (код 340), компенсація за невикористану відпустку (код 308), матеріальна допомога (код 393), вихідна допомога (код 601), та вказані в розрахункових листах відомості відповідачем не спростовані.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано довідку про відсутність заборгованості по депонованій заробітній платі ОСОБА_1 (а.с. 59), а також довідку від 27 квітня 2020 року № 760/2 (а.с. 52, 75), з якої вбачається, що ОСОБА_1 за січень 2017 року нараховано заробітну плату в розмірі 5875 грн 02 коп (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів 4671 грн 72 коп), за лютий 2017 року нараховано 5581 грн 27 коп (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів 4438 грн 13 коп), за березень 2017 року нараховано 2395 грн 36 коп (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів 1904 грн 74 коп), за період часу з квітня по липень 2017 року заробітна плата не нараховувалась.

Суд зауважує, що довідка від 27 квітня 2020 року № 760/2, видана відповідачем, як вбачається з її змісту, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.п. 3, 4 вказаної Постанови не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження оплата простою, компенсація за невикористані дні відпустки. Наведене на переконання суду свідчить про те, що в довідці відповідача від 27 квітня 2020 року зазначені не всі суми, які були нараховані відповідачем позивачу ОСОБА_1 за період роботи з березня по липень 2017 року.

З наданої відповідачем копії відомості на виплату грошей № 26 за березень 2017 року (а.с. 53-54) вбачається, що заробітна плата за першу половину березня 2017 року у розмірі 1904,74 грн. виплачена ОСОБА_1 13 липня 2017 року.

Інших доказів, окрім зазначених вище, про виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період другої половини березня - липня 2017 рокусуду не було надано.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк України», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 33-35), за витребуваний період часу надходження з заробітної плати відсутні.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 . Реєстру застрахованих осіб, сформованих станом на 31 березня 2020 року (а.с. 30), вбачається, що страхувальником регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» (код 40150216) було нараховано ОСОБА_1 заробітну плату в березні 2017 року в розмірі 4842 грн 73 коп, що узгоджується із відомостями наданих відповідачем розрахункових листів про розмір нарахованої заробітної плати за березень 2017 року; з квітня по липень 2017 року відсутні відомості про нарахування заробітної плати.

Оскільки, як вбачається з розрахункового листа (а.с. 94, 104) за березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в розмірі 4842 грн 73 коп, сплачено згідно довідки від 27 квітня 2020 року № 760/2 (а.с. 52), копії відомості на виплату грошей № 26 за березень 2017 року (а.с. 53-54) 2395 грн 36 коп (за вирахуванням податків отримано 1904 грн 74), заборгованість за березень 2017 року становить 2447 грн 37 коп (4842 грн 73 коп 2395 грн 36 коп).

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період часу з другої половини березня по липень 2017 року в загальному розмірі 27 175 грн 26 коп за березень 2017 року 2447 грн 37 коп, за квітень 2017 року 3872 грн 06 коп, за травень 2017 року 3872 грн 06 коп, за червень 2532 грн 68 коп, за липень 2017 року 14 451 грн 09 коп.

Заборгованість по заробітній платі за період часу з березня по липень 2017 року у розмірі 27 175 грн 26 коп підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 до 17 липня 2017 року перебувала у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», майнові вимоги позивача щодо оплати її праці відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Припинення нарахування позивачу заробітної плати у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів, на яке посилається відповідач у відзиві, суперечить вимогам діючого законодавства та не приймається судом до уваги.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо правомірності припинення нарахування заробітної плати позивачу з огляду на Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України «щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили» від 16.01.2018 р. №126/2/21-10.2, оскільки висновок про відсутність вини відповідача як роботодавця у невиплаті заробітної плати не є законодавчо визначеною підставою для його звільнення від такого обов`язку, як і підставою порушення гарантованого Конституцією України права особи на оплату праці(а.с. 64-80).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 27 175 (двадцять сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 26 копійок.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 27 175 гривень 26 копійок утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

В частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 772 (сімсот сімдесят дві) гривні 71 копійка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду, визначений ст. 354 цього кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду виготовлений 03 липня 2020 року.

Суддя