Справа № 730/817/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області звернулися ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) та ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП). В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 27.08.2016 року на автодорозі «Кіпті-Глухів-Бачівськ» відбулося зіткнення автомобіля Mistubishi Pajero Sport, держ.номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, а позивачу було завдано матеріальних збитків в розмірі 68 968,96 гривень внаслідок пошкодження автомобіля.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована, страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 гривень, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача різницю в розмірі 18 968,96 гривень між сумою завданих збитків та сумою страхового відшкодування, виплаченого страховиком, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та судові витрати.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 до відповідача (щодо відшкодування моральної шкоди) і позивача до відповідача (щодо відшкодування матеріальної шкоди) було роз`єднано у самостійні провадження, і Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.07.2019 року цивільну справу за позовом позивача до відповідача (щодо відшкодування матеріальної шкоди) було направлено до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.08.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі і просив задовольнити.

Відповідач відзив не подав, представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зокрема з тих підстав, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

27.08.2016 року на автодорозі «Кіпті-Глухів-Бачівськ» відбулося зіткнення автомобіля Mistubishi Pajero Sport, держ.номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року у справі № 758/8027/18 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зокрема, судом було встановлено, що відповідач, керуючи автомобілем Mistubishi Pajero Sport, держ.номер НОМЕР_1 , не переконався в безпечності маневру, здійснюючи обгін автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження (а.с. 12).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , становить 69 068,96 гривень, що підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 326 від 24.09.2018 року (а.с. 36-63).

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Щодо права позивача на отримання страхового відшкодування, яке заперечується представником позивача, суд зазначає наступне.

Власником пошкодженого автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13).

Позивач керував автомобілем ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5 від 24.11.2013 року (а.с. 34). Зокрема, вказана довіреність дає право керувати автомобілем, а також представляти інтереси ОСОБА_5 в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності, отримувати страхові платежі, відшкодування, представляти інтереси у судових органах України, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, у тому числі, із правом пред`явлення позову, одержання присуджених грошей.

Іншою довіреністю від 01.06.2019 року ОСОБА_5 доручає позивачу у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди укладати угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми, буди представником в страхових організаціях, оскаржувати дії відповідних посадових осіб тощо.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Стаття 244 ЦК України визначає, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відтак, судом встановлено підстави для звернення до суду з позовом про стягнення відповідних сум відшкодування збитків, завданих власнику автомобіля ВАЗ-21093, держ.номер НОМЕР_2 , яким керував позивач в момент вчинення ДТП.

Крім того, визначаючи суму страхового відшкодування, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

В судовому засіданні позивач поставив питання щодо передачі відповідачу залишків пошкодженого автомобіля, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент пошкодження. Представник відповідача заперечив щодо прийняття залишків, клопотання щодо оцінки залишків, а також вимоги щодо зниження розміру страхового відшкодування на вартість залишків не заявляв. Відтак, керуючись принципом диспозитивності, суд встановить відсутність підстав для зниження розміру страхового відшкодування, оскільки спір щодо приналежності цих залишків не є предметом розгляду даної цивільної справи. Крім цього, основний розмір збитків було відшкодовано страховиком в межах лімітів відповідальності, а відтак, питання передачі залишків має вирішуватися пропорційно понесеним витратам.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума матеріальних збитків в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності страховика, тобто 68 968,96 - 50 000 = 18 968,96 гривень.

Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позицій позивача на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача до відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18 968 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк