Справа № 657/306/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 Каланчацький районни суд Херсонської області
головуючого судді Максимович І. В.
при секретарі Сайчишиній В.В.,
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на ті обставини, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення з відповідачем дитина постійно проживає разом з позивачем та її матір`ю. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач на даний час життям доньки не цікавиться останній раз бачив доньку коли їй було 5 років, а саме на її день народження. Маючи засоби зв`язку з дитиною у вигляді мобільного телефону, все рівно бажання спілкуватися з дитиною не виявляє та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з викладеним просить :
-Надати дозвіл ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або іншій особі уповноваженій нею, на виготовлення закордонного паспорту для неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
-Дозволити тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Республіку Польща, в період з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шістнадцятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або інших осіб уповноважених нею, без згоди батька ОСОБА_2 .
Ухвалою судді від 06.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник позивача ОСОБА_5 Т ОСОБА_6 в судовое засідання не з`вилась одна подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позивачем вимоги підтримала та просила їх задоволити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 . в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Каланчацької районної державної адміністрації представник Стринжа О.С. (діє згідно довіреності від 30.06.2020 року) в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, заявлених позивачем.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.07.2010 Новопавлівською сільська рада Каланчацького району).
Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою.
На даний час, оскільки позивач на заробітках в Республіці Польща дитина проживає з бабусею ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 24 вересня 2019року за №579.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства», дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 та ч.1 ст.155 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства», дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Частиною 2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року із подальшими змінами, затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, пунктом 2.2 яких, вказано, що виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, стосовно надання інформації щодо можливого проживання дитини в Республіці Польща, позивачка надала наступні докази, які суд вважає належними та допустимими:
-Довідка для пані ОСОБА_8 про належність житла від 23.01.2020 року м. Млава.
-Рішення про надання дозволу на постійне проживання на території Республіки Польща ОСОБА_9 від 30.10.2018 року м. Варшава.
Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька терміном на період з дати набрання рішенням суду законної сили до 04.07.2026 року.
Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини разом з матір`ю за межі України (конкретно до країни Республіка Польща та на конкретно визначений період) з метою навчання, всебічного та гармонійного розвитку її особистості, покращення стану здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, відповідатиме інтересам дитини, оскільки нехтування інтересами дитини може тягнути за собою його психологічне травмування.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст.150, 154 СК України, ст.ст. 10,13, 81,223, 247, 263- 265, 280 ЦПК України, суд, -
Надати дозвіл ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або іншій особі уповноваженій нею, на виготовлення закордонного паспорту для неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дозволити тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Республіку Польща, в період з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шістнадцятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або інших осіб уповноважених нею, без згоди батька ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Максимович І. В.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .