Справа № 645/3198/20
Провадження № 2/645/1479/20
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 8 951,38 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді від 10 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не додано доказів, що відповідач має останнє відоме місце реєстрації у Немишлянському районі міста Харкова та не додано письмові докази з належним засвідченням їх копій.

10 червня 2020 року позивачем особисто була отримана на руки ухвала про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

16 червня 2020 року до суду надійшла заява від представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна», в якій він зазначив, що надає до суду копії письмових доказів із належним засвідченням, однак доказів зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача не має, окрім зазначення адреси в постанові суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП.

Згідно відповіді з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, отриманої судом 02.07.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрованим у місті Харкові та області не значиться. Останнє відоме місце перебування відповідача суду невідоме.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Так, судом встановлено, що позивачем та його представником не усунуто у повному обсязі недоліки, визначені в ухвалі від 10.06.2020 року, зокрема не надано доказів зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Відсутність даних обставин перешкоджає суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя -