Ухвала

03 липня 2020 року

м. Київ

справа № 0917/761/2012

провадження № 61-9013ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б.С. - Інвест» на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року у справі за позовом прокурора м. Яремче Івано-Франківської області, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Татарівської сільської ради про визнання недійсним рішень, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2013 року, у задоволенні позову прокурора м. Яремче Івано-Франківської області, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Татарівської сільської ради про визнання недійсним рішень, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення земельних ділянок відмовлено.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2014 року позов прокурора м. Яремче Івано-Франківської області, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку, в частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 10 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2014 року у задоволенні позову прокурора м. Яремче Івано-Франківської області, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області задоволено.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов прокурора м. Яремче Івано-Франківської області, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку, задоволено.

Визнано недійсними рішення 18 сесії Татарівської сільської ради від 25 жовтня 2007 року № 60-18/2007 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1512 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд; рішення 36 сесії Татарівської сільської ради від 27 серпня 2009 року № 119/36/2009 року про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ; рішення 38 сесії Татарівської сільської ради від 26 листопада 2009 року № 126/38/2009 року щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га.

Визнано недійсними видані ОСОБА_1 державні акти від 10 грудня 2007 року серії ЯЕ № 843433; від 26 січня 2010 року серії ЯИ № 913627 про право власності на земельні ділянки площею 0,1512 га та 0,25 га, розташовані на АДРЕСА_1 .

Витребувано у ОСОБА_2 та повернуто Карпатському національному природному парку земельні ділянки загальною площею 0,4012 га, загальною вартістю 156 507,41 грн, розташовані на АДРЕСА_1 , кадастрові номера: № :13:015:0101 та № :13:014:0026.

У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б.С. - Інвест» (далі - ТОВ «Т.Б.С. - Інвест»), яке не брало участі у справі, на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 09 червня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В окремо поданому клопотанні ТОВ «Т.Б.С. - Інвест» просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки участі у справі товариство не брало, але оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду було вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Вказує, що про наявність рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року товариству стало відомо 04 червня 2020 року після отримання листа від Товариства з обмеженою відповідальністю «Т. С. - Інвест», на підтвердження чого надає докази.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ТОВ «Т.Б.С. - Інвест» пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі ТОВ «Т.Б.С. - Інвест» узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у матеріалах касаційного провадження відсутні документи, що посвідчують повноваження директора Голіндей І. Р., який підписав касаційну скаргу.

Частиною третьою статті 392 ЦПК України визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 частини першої статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, в тому числі, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Крім того, у порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено повну адресу місця проживання чи перебування (місцезнаходження) відповідачів - ОСОБА_1 , Татарівської сільської ради.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності

Частиною другою статті 393 ЦПК України визначено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б.С. - Інвест» про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Т.Б.С. - Інвест» строк на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б.С. - Інвест» на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець