головуючий у суді І інстанції Шереметьєва Л.А.
провадження № 22-ц/824/1793/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Рейнарт І.М., Волошиної В.М.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Редевич Оксани Миколаївни на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року

у справі за поданням відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , до повного виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Вінницького районного суду Вінницької області, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-1782/10 від 03 червня 2014 року.

В обґрунтування посилався на те, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 44508315 з примусового виконання виконавчого листа № 2?1782/10 від 03 червня 2014 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області, про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором кредиту № 519/090608 від 09 червня 2008 року у розмірі 5 276 193 грн 21 коп. та за договором кредиту № 473/280308 від 28 березня 2008 року у розмірі 646 163 грн 15 коп.

В строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконано.

За час виконавчих дій боржник неодноразово оскаржувала дії державного виконавця до суду, у зв`язку з чим суд неодноразово постановляв ухвали про зупинення виконавчих дій, що свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно з відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації від 07 вересня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 03 листопада 2017 року та 06 березня 2019 року боржник постійно перетинає державний кордон України.

На момент звернення державного виконавця до суду з вказаним поданням боржником рішення суду не виконано.

До відділу державної виконавчої служби за її викликами боржник не з`являлася, будь-яких заяв, клопотань чи інших документів від неї не надходило.

В ході виконання судового рішення, 28 серпня 2014 року одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, на підставі якої 29 серпня 2014 року внесено запис про обтяження № 6824650.

Боржник не дає доступу до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення її опису та арешту, не являється за викликами державного виконавця, не вчиняє будь-яких дій з метою виконання рішення суду.

12 квітня 2019 року державним реєстратором Воронківської сільської ради Бобровницького району Чернігівської області Бєляєвою К.А. припинено обтяження за реєстровим № 27450840 на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шатохіна О.П. від 26 лютого 2019 року ВП № 41460144 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 11 листопада 2017 року у справі № 761/4115/17-ц про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «ВТБ Банк».

16 квітня 2019 року боржником ОСОБА_1 відчужено квартиру АДРЕСА_1 громадянину Ізраїлю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166414773 від 14 травня 2019 року та № 166422665 від 14 травня 2019 року.

У зв`язку з цим, 14 травня 2019 року державним виконавцем направлено до Печерського управління поліції ГУ НП України у місті Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом вчинення боржником ОСОБА_1 та державним реєстратором Воронківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Бєляєвою К.А. кримінальних правопорушень.

Зазначені обставини свідчать про ухилення боржника від добровільного виконання своїх зобов`язань та рішення суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року задоволено подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання боргових зобов`язань, покладених на неї рішенням Вінницького районного суду Вінницької області відповідно до виконавчого листа № 2-1782/10 від 03 червня 2014 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд встановивши, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, обізнана про проведення виконавчих дій та свого обов`язку щодо виконання рішення суду, надсилала до державного виконавця заяви про відкладення виконавчих дій та відмову у наданні доступу до житла, отримувала процесуальні рішення виконавця, представник боржника ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, боржник відчужила квартиру, на яку був накладений арешт у межах виконавчого провадження, дійшов висновку про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду протягом тривалого часу і такі її дії є свідомими.

При цьому, враховуючи вказані вище обставини та встановлений рішенням суду обов`язок боржника, тривалість виконавчого провадження, суд першої інстанції вважав, що такі заходи не можуть свідчити про обмеження прав боржника, оскільки як він, так і стягувач є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Редевич О.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року та відмовити у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. А також, зазначено, що указаний у поданні державного виконавця стягувач ПАТ «БМ Банк», на момент направлення цього подання до суду вже не було стороною виконавчого провадження, стягувачем було АТ «ВТБ Банк»; у поданні державного виконавця вказуються дані про перетинання боржником кордону у 2017 році, проте воно не містить інформації про перетинання боржником кордону у 2019 році; державним виконавцем не надано доказів того, що боржник виїжджала за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон; право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішення суду, зобов`язань. ОСОБА_1 від виконання, покладених на неї рішенням суду, зобов`язань не ухилялася, відповідно відсутні підстави у обмеженні її права виїзду за кордон.

АТ «ВТБ Банк» подало відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Редевич О.М., у якому заперечує проти її задоволення.

Крім цього, АТ «ВТБ Банк» зазначає, що вчинення державним виконавцем комплексу заходів направлених на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2013 року відповідає вимогам та положенням Закону України «Про виконавче провадження»; боржник навмисно ухиляється від виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2013 року та порушує права банку; ОСОБА_1 жодним чином не приймала участі у погашенні заборгованості по кредиту; ОСОБА_1 всупереч вимогам ЦПК України, не підтверджує належними доказами, яке саме право боржника порушено; ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року постановлена у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом обставин справи, тобто, з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у цій справі.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 44508315 з примусового виконання виконавчого листа № 2?1782/10 від 03 червня 2014 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором кредиту № 519/090608 від 09 червня 2008 року у розмірі 5 276 193 грн 21 коп. та за договором кредиту № 473/280308 від 28 березня 2008 року у розмірі 646 163 грн 15 коп. (а.с. 5-12).

28 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження боржником отримана 05 вересня 2014 року.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 .

Згідно з повідомлення адресно-довідкового підрозділу від 08 вересня 2014 року боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13, 29-31, 35, 95-96 т.1).

Державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги боржнику ОСОБА_1 про забезпечення доступу до квартири АДРЕСА_1 , а саме: 18 вересня 2014 року про надання доступу 30 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року на 09 жовтня 2014 року та 19 листопада 2014 року та 27 листопада 2014 року.

Вказані вимоги боржником були отримані відповідно 03 жовтня 2014 року та 24 листопада 2014 року, однак доступу до квартири боржником надано не було.

30 вересня 2014 року державним виконавцем здійснено опис та арешт машиномісця АДРЕСА_2 (а.с. 19, 21-24 т.1).

08 жовтня 2014 року на адресу відділу надійшло клопотання представника боржника про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з проведенням виконавчих дій у м. Вінниці, а 25 листопада 2014 року боржник подала клопотання про неможливість доступу до квартири в зв`язку з її перебуванням на роботі та проживанням у квартирі малолітніх дітей.

У 2015 році державним виконавцем вживалися заходи з метою доступу до приведеної квартири, а саме: 14 квітня 2015 року вимогою державного виконавця повторно призначено проведення виконавчих дій, а саме опис та арешт вказаної квартири на 23 квітня 2015 року на 16 год. 00 хв.

22 травня 2015 року державним виконавцем повторно направлено вимогу на адресу боржника про забезпечення доступу 04 червня 2015 року об 11 год. 00 хв. до вказаної квартири з метою проведення її опису та арешту, однак доступ до квартири наданий не був, а заявою від 03 червня 2015 року боржник повідомила про відмову про відмову у наданні доступу до квартири без рішення суду. (а.с. 26, 32-34, 36, 44, 49, 51-52, 125, 129-130, 147-148 т.1).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року було задоволено подання державного виконавця про надання дозволу на примусове входження до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення її опису та арешту, а також проведення опису та арешту майна, належного боржнику, задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року ухвала Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року залишена без змін (а.с. 55-58 т.1).

З моменту відкриття виконавчого провадження боржник неодноразово зверталася до суду зі скаргами на дії державного виконавця, які рішеннями суду визнавалися необґрунтованими (а.с. 37-43, 65-66, 68-76, 78, 84-85, 99, 122?124 т.1).

30 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) з питань ринкової вартості машиномісця АДРЕСА_4 .

У зв`язку з незгодою боржника з оцінкою майна, постановою державного виконавця від 27 квітня 2015 року ПП «Консалтингова група Арго-Експерт» було доручено рецензію цього звіту.

Згідно з Рецензії № 27 на Звіт про незалежну оцінку майна - машиномісця АДРЕСА_4 , звіт повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки та може використовуватися з метою, визначеною у звіті.

Вимогою державного виконавця від 09 липня 2015 року на адресу ОСОБА_1 було направлено копію зазначеної рецензії з зобов`язанням повідомити відділ у разі з непогодженням з експертною оцінкою, а 22 липня 2015 року на адресу відділу надійшла заява боржника про незгоду з експертною оцінкою.

27 липня 2015 року державним виконавцем зроблено Заявку на реалізацію арештованого майна: машиномісця АДРЕСА_4 .

16 жовтня 2015 року боржник звернулася до відділу з заявою про припинення електронних торгів з реалізації машиномісця АДРЕСА_4 , призначених на 30 жовтня 2015 року.

30 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) з питань ринкової вартості машиномісця АДРЕСА_4 .

Згідно з висновку з незалежної оцінки майна: машиномісця АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_1 , ринкова вартість (початкова ціна на прилюдних торгах (аукціоні) - об`єкту оцінки станом на 27 жовтня 2015 року становить 508 156 грн 00 коп.

Вимогою державного виконавця від 11 листопада 2015 року на адресу ОСОБА_1 було направлено копію зазначеного висновку з зобов`язанням повідомити відділ у разі з непогодженням з експертною оцінкою.

11 грудня 2015 року на адресу відділу надійшла заява боржника про незгоду з експертною оцінкою машиномісця АДРЕСА_4 .

Постановою державного виконавця від 15 грудня 2015 року ПП «Консалтингова група Арго-Експерт» було призначено експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Вимогою державного виконавця від 15 грудня 2015 року № 117/2 було зобов`язано ПП «Консалтингова група Арго-Експерт» після проведення рецензування повернути Висновок ТОВ «Українська експертна група» від 27 жовтня 2015 року.

Згідно з Рецензії № 3 на Звіт про незалежну оцінку майна - машиномісця АДРЕСА_4 , звіт повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки та може використовуватися з метою, визначеною у звіті.

03 березня 2016 року державним виконавцем на адресу ДП «СЕТАМ» зроблено заявку на реалізацію арештованого майна: машиномісця АДРЕСА_4 .

Постановою державного виконавця від 13 вересня 2017 року ПП «Консалтингова група Арго-Експерт» було призначено експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з незалежної оцінки майна: машиномісця АДРЕСА_4 .

Згідно з Звіту про оцінку майна: машиномісця АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_1 , ринкова вартість - об`єкта оцінки станом на 09 жовтня 2017 року становить 526 400 грн (а.с. 45-48, 59-64, 77, 79, 86-94, 133 т.1).

В подальшому державним виконавцем неодноразово боржнику направлялися виклики на прийом з вимогою надати інформацію про майновий стан, а також винесена постанова про арешт коштів боржника.

В ході виконання рішення суду державним виконавцем з рахунків боржника стягнуто лише 3 750 грн 46 коп. (а.с. 101-116, 118-121, 126-128; 134-135, 138 т.1).

Згідно з відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07 вересня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 03 листопада 2017 року та від 06 березня 2019 року, 27 травня 2019 року боржник регулярно перетинає державний кордон України.

Станом на 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 шість разів виїжджала за межі України до Анталії та Стамбулу протягом 2017 року, та 10 разів протягом 2018 - 2019 років (а.с. 117, 131, 141, 149, 213).

В ході виконання цього судового рішення, 28 серпня 2014 року одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, на підставі якої 29 серпня 2014 року внесено запис про обтяження № 6824650.

В подальшому державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації у Вінницькій області 09 серпня 2018 року перенесено зазначений запис до спецрозділу та зареєстровано вказане обтяження за № 27450840.

12 квітня 2019 року державним реєстратором Воронківської сільської ради Бобровницького району Чернігівської області Бєляєвою К.А. припинено обтяження за реєстровим № 27450840 на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шатохіна О.П. від 26 лютого 2019 року у ВП № 41460144 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 11 листопада 2017 року у справі № 761/4115/17-ц про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «ВТБ Банк».

Зазначені обставини підтверджуються копією з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вказане виконавче провадження на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві не перебувало і така постанова працівниками відділу не виносилась.

16 квітня 2019 року боржником ОСОБА_1 відчужено квартиру АДРЕСА_1 громадянину Ізраїлю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166414773 від 14 травня 2019 року та № 166422665 від 14 травня 2019 року (а.с. 14, 16-17, 154, 158-191).

У зв`язку з цим 14 травня 2019 року державним виконавцем направлено до Печерського управління поліції ГУ НП України у місті Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом вчинення боржником ОСОБА_1 та державним реєстратором Воронківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Бєляєвою К.А. кримінальних правопорушень.

Колегія апеляційного суду, переглядаючи рішення у цій справі, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, де вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N 1402-VIII від 02 червня 2016 року судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню (статті 40, 57, 58, 62).

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 3 статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з цією нормою закону та статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Отже, таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Ухиленням від виконання зобов`язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Враховуючи все вище встановлене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені в поданні державного виконавця обставини свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду протягом тривалого часу і такі її дії є свідомими.

При цьому колегія апеляційного суду враховує, що Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 13).

Разом з тим, відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Колегія апеляційного суду враховуючи, що з моменту відкриття виконавчого провадження 28 серпня 2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2013 року про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором кредиту, боржником не виконано, боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, обізнана про проведення виконавчих дій та свого обов`язку, надсилала до державного виконавця заяви про відкладення виконавчих дій та відмову в наданні доступу до житла, отримувала процесуальні рішення виконавця, представник боржника ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, боржник відчужила квартиру, на яку був накладений арешт у межах виконавчого провадження, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду протягом тривалого часу і такі її дії є свідомими.

А також, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що вжиті заходи про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не свідчить про обмеження прав боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX.

Відповідно до пункту 12 цього Закону розділ ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину».

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Редевич Оксани Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття, з урахуванням пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03 липня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

І.М. Рейнарт