___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-248/10
Провадження № 4-с/947/33/20
УХВАЛА

03.07.2020

Київський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді - Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюка Валентина Вікторовича та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області (нині Другий Київський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) з винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих 06.10.2010 року Київським райсудом м. Одеси та вимагає скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень; скасувати постанову про арешт всього майна боржника, винесену в межах виконавчих проваджень №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10; скасувати постанову про стягнення 20% пенсії в межах виконавчих проваджень №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10; зобов`язати державного виконавця Гуменюка В.В. повернути грошові кошти, незаконно вилучені з пенсії у період з 2015 року по 2019 рік на примусове виконання виконавчого листа №2-248/10 .

Ухвалою суду від 20.11.2019 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 10.12.2019 року суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про витребування з Другого Київського відділу ДВС виконавчих проваджень, відкритих на примусове виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих Київським райсудом м.Одеси 06.10.2010 року.

У зв`язку з неявками державного виконавця до судових засідань, ненаданням пояснень (заперечень) на скаргу боржнику на дії виконавця, ненаданням виконавчих проваджень, по справі оголошувались перерви. 19.05.2020 року державний виконавець Другого Київського ВДВС Гуменюк В.В. надав клопотання про закриття провадження по даній справі з тих підстав, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Другого Київського ВДВС про визнання незаконними дій з винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого Київським райсудом м. Одеси 06.10.2010 року та постанови про звернення стягнення на пенсію боржника.

ОСОБА_1 , підтримуючи свої вимоги, стверджував , що постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень №48185933 і №48186012 від 14.07.2015 року винесені після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання; що державний виконавець неправомірно вчиняв виконавчі дії в період з 2017-2019 роки в межах виконавчих проваджень №48185933 і №48186012, тому як ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 05.12.2016 року визнано постанови про відкриття цих проваджень незаконними; державний виконавець незаконно вчиняє виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10 про стягнення грошових коштів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», тому як має місце заміна кредитора право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Довіра та гарантія». На думку ОСОБА_1 після ухвалення 07.11.2018 року Приморським райсудом м. Одеси рішення по справі №522/18188/17 про визнання кредитного договору дійсним, заочне рішення Київського райсуду м. Одеси від 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цим кредитним договором втратило чинність і, відповідно, виконавчі листи, видані судом на виконання рішення є такими, що не підлягають виконанню.

Незаконними ОСОБА_1 вважає і постанови державного виконавця про арешт його майна та про звернення стягнення на пенсію боржника, що виносились в межах виконавчих проваджень №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10 і вимагає скасувати арешт майна і стягнення 20% пенсії та зобов`язати державного виконавця Гуменюка В.В. повернути грошові кошти, незаконно вилучені з пенсії у період з 2015 року по 2019 рік на примусове виконання виконавчого листа №2-248/10 .

Державний виконавець Гуменюк В.В. скаргу ОСОБА_1 вважає безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. Державний виконавець в судовому засіданні пояснив, що на виконанні Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих Київським райсудом м.Одеси 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк аваль» судових витрат в сумі 1820 грн. і стягнення боргу в сумі 323754,28 грн. В межах цих виконавчих проваджень він виконавець Гуменюк В.В. -14.11.2019 року виніс постанову про арешт коштів боржника. В постанові вказано «накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках.., крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 ». Відомостей про арешт коштів на рахунку боржника, на який ОСОБА_1 отримує соціальну виплату, він виконавець - не отримував, тому внести в постанову відповідні виправлення не має правових підстав. Щодо інших постанов в межах вищевказаних виконавчих проваджень державний виконавець пояснив наступне: постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені іншим державним виконавцем і ОСОБА_1 неодноразово і з різних правових підстав оскаржував ці постанови, вимоги скаржника судовими рішеннями залишені без задоволення. Постанови про арешт майна боржника в межах виконавчих проваджень №48185933 та №48186012 не виносились і тому відсутні. Вимоги скаржника про повернення грошових коштів, стягнутих з пенсії боржника на примусове виконання виконавчих листів не підлягають задоволенню, тому як не містяться на вимогах Закону.

Суд вислухав скаржника, дослідив матеріали справи, матеріали виконавчих проваджень, наданих виконавцем для огляду в судовому засіданні, і встановив наступне:

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 05.07.2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. На користь банку суд стягнув з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом в сумі 323754,28 грн., з ОСОБА_1 стягнуті також на користь банку судові витрати в сумі 1820 грн. На виконання рішення 06.10.2010 року суд видав виконавчі листи. Як убачається з виконавчих листів (копії додані до скарги ОСОБА_1 ) строк пред`явлення цих документів до примусового виконання три роки. В указаний строк стягувач звернувся до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчих листів про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 . На зворотній стороні виконавчих листів містяться відмітки про повернення виконавчих документів 29.12.2012 року і 27.06.2014 року стягувачу з підстав, визначених п.4 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

14.07.2015 року стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Другого Київського ВДВС м. Одеси знову з заявою про прийняття виконавчого листа №2-248/10 до виконання. Державний виконавець Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Ордатій Я.І. в цей же день виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих Київським райсудом м. Одеси 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» грошових коштів в сумі 323754,28 грн. і в сумі 1820 грн.

21.07.2015 року виконавче провадження №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого Київським райсудом м. Одеси 06.10.2010 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Ордатієм Я.І. було приєднане до зведеного виконавчого провадження №52035589 ( ОСОБА_1 мав на той час заборгованість по кредитним договорам з ВАТ «МТБ», ПАТ «Дельта Банк).

22.08.2017 року постановою державного виконавця виконавче провадження №48186012 з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого Київським райсудом м. Одеси 06.10.2010 року виведене із зведеного виконавчого провадження.

Станом на день розгляду даної справи на виконанні Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження №48185933 та №48186012 з примусового виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих Київським райсудом м. Одеси 06.10.2010 року.

ОСОБА_1 в 2016 році звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів №2-248/10, виданих 06.10.2010 року Київським райсудом м. Одеси та вимагав скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень від 14.07.2015 року (виконавчі провадження №48185933 і №48186012). Підставами скасування постанов скаржник зазначив: державний виконавець відкрив виконавчі провадження після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання; виконавчі документи містили виправлення; копії постанов про відкриття виконавчих проваджень не були направлені боржнику.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року скаргу ОСОБА_1 на дії і постанови державного виконавця задоволено частково: суд визнав неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 копій постанов від 14.07.2015 року про відкриття виконавчих проваджень. Вимоги скаржника про скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень суд залишив без задоволення. Ухвала суду набрала законної сили.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (№606-ХІV в редакції 1999 року зі змінами).

Відповідно до вимог частини першої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У пункті 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Згідно з положеннями статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Відповідно до частини п`ятої зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.

Як убачається з відміток на виконавчому листі, копія якого додана скаржником, стягувач неодноразово надавав до органів виконавчої служби для примусового виконання виконавчий лист за №2-248/10, який повертався стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Останній раз виконавчий лист повернуто стягувачу 27.06.2014 року.

З урахуванням викладеного, винесені 24.07.2015 року державним виконавцем Київського ВДВС Ордатій Я.І. постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчих листів 2-248/10, виданих Київським райсудом м.Одеси 06.10.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк аваль» грошових коштів в сумі 323754,28 грн і стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк аваль» судових витрат в сумі 1820 грн є правомірними.

Вимоги ОСОБА_1 щодо скасування арешту усього майна боржника є безпідставними, тому як в межах виконавчих проваджень №48185933 і №48186012 такі постанови державним виконавцем не виносились.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Доводи скаржника про заміну сторони стягувача не підтверджені належними доказами (відповідна ухвала як у матеріалах даної справи так і у матеріалах виконавчих проваджень відсутня), тому не приймаються судом до уваги. Не містяться на вимогах Закону і доводи ОСОБА_1 , що після визнання договору кредиту , укладеного у 2007 році , дійсним рішенням суду у 2018 році, заочне рішення суду, ухвалене у 2010 році за позовом Банку про стягнення боргу за договором кредиту , втратило чинність

Частиною 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після отримання постанови виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунку, що належить боржнику ОСОБА_1 повинен був повідомити виконавця, що рахунок, на який накладено арешт, є рахунком зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Оскільки суду сторонами не надані належні і відповідні докази того, що Банк таке повідомлення на адресу виконавця направив (або не направив) в цій частині вимоги, викладені в скарзі, суд вважає не доведеними.

Постанова державного виконавця від 16.05.2016 року про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 у даному провадженні не оскаржувалась.

При вирішенні даної справи суд приймає до уваги наступне. Рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим 11.02.2020 року по справі №520/5012/19 за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ про визнання незаконним та скасування зведеного виконавчого провадження, скасування арешту рухомого та нерухомого майна, звернення стягнення на пенсію боржника, відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог в тому числі і щодо скасування постанови державного виконавця на звернення стягнення на пенсію боржника. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси, ухваленим 27.02.2020 року по справі за №520/15764/19 за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ

і ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про звільнення майна з-під арешту позивачу відмовлено у задоволені позову. Рішення суду набрало законної сили.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 року заочне рішення Київського райсуду м. Одеси від 05 липня 2010 року по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У відповідності до вимог ч.1,ч.3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

? Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюка Валентина Вікторовича та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси в 5-денний строк з дня постановлення ухвали .

Повий текст ухвали виготовлено 06.07.2020 року.

Суддя Калашнікова О. І.