Провадження №2/447/443/20
Справа №447/415/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.06.2020 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А. П., за участю секретаря судового засідання Войтович О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину,

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього додаткових витрат на сина ОСОБА_4 в розмірі 4472,00 грн. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами розірвано 30.04.2013, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28.01.2015, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі по 550 гривень але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. Зазначає, що на даний час відповідач сплачує аліменти і більше жодної участі в матеріальному утриманні дитини не бере.

11.05.2019 позивачкою понесено витрати на послуги дитячого стоматолога для сина у ТзОВ «Пародент», у сумі 8945,00 грн., оскільки відповідач добровільно не бажає повернути половину зазначеної суми, позивачка просить суд винести рішення про стягнення з відповідача в її користь половини вартості додаткових витрат на сина ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав ненадання позивачкою належних доказів, які б підтвердили доцільність здійснення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

30.04.2013 шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірванню шлюбу серії НОМЕР_2 .

Сторони записані батьками ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 .

Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28.01.2015, з ОСОБА_2 підлягають до стягнення в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі по 550 гривень але не менше 30% прожитково мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ним повноліття.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Як вбачається із довідки №666 від 27.01.2020 виданої виконавчим комітетом Новороздільської міської ради ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, додаткові витрати це не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки.

Отже, розмір суми, стягуваної з одного з батьків, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника.

Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв`язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка подала акт №5 здання приймання робіт, згідно якого замовнику ОСОБА_4 були надані стоматологічні послуги на загальну суму 8945,00 грн.

Однак позивачкою не надано суду доказу факту сплати нею вартості наданих стоматологічних послуг, тобто не доведено, що додаткові витрати були здійснені.

Таким чином позивачкою не доведено перед судом допустимими та достатніми доказами обов`язковість надання вказаних послуг, не наведено доказів того, що аліментних зобов`язань відповідача недостатньо для забезпечення здорового розвитку дитини, не надано направлення лікуючого лікаря на проведення платних послуг, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

До відзиву на позовну заяву відповідачем був наданий орієнтовний розрахунок судових витрат, які зокрема складалися і з витрат на професійну правничу допомогу. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів у справі, представник відповідача звернувся до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки відповідач з поважних причин не зміг подати докази, що підтверджують розмір понесених ним вище зазначених витрат, що відповідає положенням ст. 246 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.141, 246, 258, 263, 268, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 17.06.2020.

Суддя Головатий А. П.