РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.07.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

при секретарі Волкову Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 є співвласниками житлового приміщення на праві приватної власності, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 лише зареєстрований за вказаною адресою. З 2016 року відповідач перестав мешкати за вказаною адресою, що підтверджується відповідними актами. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явились надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просять задовольнити

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 14.02.2000 року за реєстровим НОМЕР_1, позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки № 7112 від 21.06.2018, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (співвласник) та ОСОБА_2 (син).

Актами від 03.10.2016 року, 16.03.2017 року та 18.06.2018 року, затвердженими директором ЛКП «Сокільницьке» встановлено, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , алене проживає.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 03.10.2016 року та за вказаною адресою не появляється.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації з 03.10.2016року, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, яке належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.15, 16, 29, 405 Цивільного кодексу України ст.ст.10, 11, 141, 209, 214, 217, 218, 223, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Марків Ю.С.