Справа 693/56/20
2-с/693/1/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами

18.06.2020 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

стягувача - ОСОБА_2 ,

представника боржника адвоката - Іванова А.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Жашківського районного суду Черкаської області від 10.02.2020р. у справі №2-н/693/6/20 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментівна дитину.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 17.02.2020р. заявник отримав на руки судовий наказ.

Під час видання судового наказу суду не були відомі факти, за наявності яких суд прийняв би інше рішення, а саме:

- в рахунок сплати аліментів за спільною домовленістю сторін 28.07.2017р. ОСОБА_1 подарував сину ОСОБА_3 частину квартири, власником якої є заявник;

- син ОСОБА_4 зареєстрований за місцем проживання заявника, де з кожної п`ятниці по понеділок проживає з батьком та знаходиться на його утриманні;

- заявник активно приймає участь у щоденному утриманні, вихованні, розвитку і медичному забезпеченні та житті дитини в цілому;

- заявник безробітний, у нього відсутня постійна робота й відповідно і заробіток, тобі як заявник ОСОБА_2 має постійний та стабільний заробіток.

Вказані обставини є істотними, тому він вважає, що судовий наказ був виданий з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свої заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що син проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, він приймає активну участь у їх вихованні.

У судовому засідання стягувач ОСОБА_2 заперечувала проти скасування судового наказу, оскільки вказані заявником обставини є необґрунтованими та безпідставними. Син проживав постійно з нею і тільки недавно почав ходити до батька.

У судовому засідання представник боржника адвокат Іванов А.Б. просив заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, задовольнити, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявлені. З 2017 року ОСОБА_4 проживає як з батьком так і з матір`ю і в однаковій мірі знаходиться на їхньому утриманні.

Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріалами справи, вважає, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Ч.1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до судового наказу, виданого Жашківського районного суду Черкаської області від 10.02.2020р. у справі №2-н/693/6/20 за заявою ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2020 року (з дня подачі заяви до суду) і до досягнення дитиною повноліття.

При видачі судового наказу суд керувався нормами ст.ст.180-183,191 СК України та ст.ст.160-162, 168, 170-172, 430 ЦПК України.

Нововиявленою обставиною ОСОБА_1 вважає те, що на час винесення судового наказу син проживав разом з ним та перебував на його утриманні.

Зокрема ч.1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до домінуючих у суспільстві моральних засад для відносин, що складаються в сім`ї, характерною є турбота про малолітніх, неповнолітніх, інших непрацездатних членів сім`ї, надання їм посильної підтримки й матеріальної допомоги. Батьки забезпечують інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст.7 СК України.

Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Недійсність шлюбу не впливає на обсяг взаємних прав й обов`язків батьків і дитини, що народилася у цьому шлюбі.

Особи, які пов`язані кровним спорідненням, можуть мати сімейні права й обов`язки, не будучи членами однієї сім`ї. Батьки й діти можуть у минулому становити сім`ю або ніколи не бути членами однієї сім`ї. Дитина має право на одержання аліментів від свого батька або матері, які проживають в іншій сім`ї. Хоча такі відносини виникають за межами сім`ї, вони визнаються сімейними.

Обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. У СК України ідея юридичної рівності учасників сімейних відносин знайшла яскраве втілення в різних аспектах. Зокрема у ньому послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька з утримання дитини.

Сама назва глава 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Аліменти на утримання дітей стягуються, як правило, з того з батьків, який проживає окремо від дітей. Якщо діти проживають із батьком, позов про стягнення аліментів може бути поданий до матері.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Безумовний характер батьківського обов`язку має різні аспекти свого прояву.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чиє в них кошти, достатні для надання утримання. З одного боку такий підхід не можна не визнати справедливим. Права дитини мають пріоритету співвідношенні із правами й обов`язками її батьків.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При ухваленні рішення, суд враховує положення статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», якими передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Таким чином, з огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку, обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає ще з народження і триває до досягнення ними повноліття, а тому суд вважає, що факт спільного проживання сторін на момент подання заяви про видачу судового наказу не є нововиявленою обставиною, яка стала відомою після винесення даного судового наказу.

Згідно з ч.8 ст.170 ЦПК України (нова редакція) у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Зважаючи на вищезазначені положення законодавства, доводи заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, матеріали справи, суд вважає, що заявником не приведено нововиявлених обставин, які б давали безумовні підстави скасувати судове рішення, а вимоги заявника, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, не відноситься до таких у розумінні ст.423 ЦПК України.

За таких обставин суд не вбачає підстав для перегляду судового наказу.

Згідно з ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Жашківського районного суду Черкаської області від 10.02.2020р. у справі №2-н/693/6/20 за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Роман Васильович Шимчик