печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Першої Київської державної нотаріальної контори, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом про зняття арешту з майна.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням ст. 175 ЦПК України була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, судом було вказано на те, що позивачем в прохальній частині позову не вказано і не конкретизоване майно, з якого позивач просить зняти арешт. Також до позову не додано доказів належності майна (про яке йдеться в позові) саме позивачу, тобто до позову не додано правовстановлюючих документів або їх копій, згідно зі ст. 95 ЦПК України та не сплачено судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду від 31 березня 2020 року позивачем надано суду заяву про усунення недоліків зі зміною предмета позову.

Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправним та скасувати запис про обтяження щодо майна, всього майна, власником якого він є та скасувати запис про обтяження (арешт) за № 1450668, який здійснено 09.11.2004 року реєстратором : Перша Київська державна нотаріальна контора.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви дійшов висновку, що зазначена позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі «Кунерт проти Польщі», заява № 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, отримавши ухвалу про залишення позову без руху, позивач був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаного позову, а саме - надати суду позов, який би відповідав за формою та змістом вимогам статті 175 ЦПК України.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На суд не покладено обв`язку надавати продовжувати строк для усунення недолік у разі їх часткового усунення.

Враховуючи, що позивачем не було виконано вимог ухвали суду від 31.03.2020 року в повному обсязі, не усунуто недоліків, викладених у судовому рішенні, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Першої Київської державної нотаріальної контори, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, про зняття арешту з майна - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О.Матійчук