Справа № 717/1239/19
РІШЕННЯ
02.07.2020 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судових засідань Мазура Ю.Д.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася,
представник відповідача Фермерського господарства «Украгро» в судове засідання не з`явився
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Украгро» про визнання недійсними договорів оренди землі, суд,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позов підтримує повністю. Просить суд не застосовувати позовну давність, про що заявив у відзиві представник відповідача.
Представник відповідача фермерського господарства «Украгро» в судове засідання не з`явився без поважних причин. Суд вважає, що причини, зазначені в заяві представника відповідача ОСОБА_2 про неможливість неявки в судове засідання через відрядження не є поважними. Крім того, представник не надав суду документи, які б підтверджували факт його відрядження.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" ( в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України права оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Положення ст.ст.1212-1215 ЦК України підлягають застосуванню у разі якщо стороною передчасно передано майно на виконання неукладеного договору. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа №6-99ц13).
Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року вказано, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК.
Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Спірні договори також є недійсними з огляду на наступні вимоги законодавства.
Право власності на землю є конституційною гарантією, передбаченою ст.41 Конституції України. Крім того, вважаю, що державною реєстрацією спірного договору, який укладено з істотними порушеннями закону України «Про оренду землі» порушено статтю 1 Протоколу Першого «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», якою закріплено право людини на мирне володіння майном.
В результаті державної реєстрації вказаного вище договору, як необхідного елементу укладення договору оренди землі, було порушено право позивача на мирне володіння майном.
В п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року вказано, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.
Таким чином, внаслідок невідповідності умов договору вимогам закону та як наслідок недійсності даного договору порушено право власності позивача на землю, що є конституційною гарантією, передбаченою ст.41 Конституції України і відповідач повинен повернути належну мені земельну ділянку.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних справ і інтересів , передбачених законом.
Таким чином, використовуючи не підписані позивачем ОСОБА_1 договори оренди землі, фермерське господарств „Украгро " порушило право власності ОСОБА_1 на належні їй земельні ділянки.
Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності, так як з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 26.09.2019 року, а представник відповідача в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права до 26.09.2016 року або про особу, яка його порушила.
Так, представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, що позивач отримала примірники спірних договорів до 26.09.2016 року. Крім того, суд вважає, що отримання позивачем плати за користування земельною ділянкою відповідачем не є безумовною обставиною, яка підтверджує обізнаність позивача про існування спірних договорів оренди земельних ділянок.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Суд вважає, що слід стягнути з відповідача фермерського господарства „Украгро"(ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35964284) на користь позивача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 900 (дев`ятсот) гривень 48 (сорок вісім) копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.
На підставі ст.41 Конституції України, ст. ст. 13,14,15 Закону України „Про оренду землі", ст. ст. 203, 204, 207,215, 216,386 ЦК України, ч.1 ст.638, ч. 2 ст. 792 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 2-13,76-80,133,137, 141,258, 259, 263-265ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до фермерського господарства „Украгро" (вул. Шевченка,54 село Бузовиця Кельменецького району Чернівецької області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35964284) про визнання недійсними договорів оренди землі задовольнити повністю.
Стягнути з фермерського господарства „Украгро"(ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35964284) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 900 (дев`ятсот) гривень 48 (сорок вісім) копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд Чернівецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне рішення складено 2 липня 2020 року.

Суддя Телешман О.В.