Справа № 645/8246/19
Провадження № 2/645/936/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Горпинич О.В..,

за участю секретаря Романюк А.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу , -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19 лютого 2016 року У Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільному стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №42, зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Причиною розірвання шлюбу є відсутність з відповідачем взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

Ухвалою суду від 28.12.2019 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій остання підтримав позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання з`явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Також повідомила, що від шлюбу відповідач та позивач мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, представник відповідача наголосила на тому, що позивачем не висунуто вимоги про стягнення на її користь судового збору із відповідача, а тому просила залишити судові витрати саме за позивачкою.

Будь-яких інших клопотань сторонами не надано.

Враховуючи заяви позивача та відповідача, заслухавши думку представника відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19 лютого 2016 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільному стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1500.

Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Щодо аргументів представника відповідача відносно того, щоб при ухваленні рішення залишити судові витрати за позивачем, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішення питання про стягнення судового збору є прерогативою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 лютого 2016 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 42 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 18.12.2019 року за квитанцією №31197167.1 в розмірі 768,40 грн., тобто в сумі 384,20 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.07.2020 року.

Позивач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1

Суддя -