Справа № 183/3938/18
№ 2/183/233/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі,
03 липня 2018 року Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону звернулася до суду в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі.
Ухвалою суду від 09 липня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків заяви.
23 серпня 2018 року Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України звернулася до суду з уточненим позовом, в якому усунула недоліки первісного позову.
В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України з 01 серпня 2011 року по 26 березня 2015 року на посаді курсанта.
Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_1 26 березня 2015 року строком на 5 років, тобто до 26 березня 2020 року.
На підставі наказу командувача Національної гвардії України (по особовому складу) № 51о/с від 26 березня 2015 року лейтенант ОСОБА_1 був відряджений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
25 квітня 2017 року наказом командувача Національної гвардії України (по особовому складу) № 50о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п. «и» ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
03 травня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 120 старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з військової служби у запас з 03 травня 2017 року.
Відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Національній академії Національної гвардії України під час навчання, проте ніяких заходів по оплаті навчання на користь академії відповідачем прийнято не було, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість у розмірі 42 468,20 грн., що підтверджується зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету за період з 01 серпня 2011 року по 26 березня 2015 року.
Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що, зокрема, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
В зв`язку з наведеним, в позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов`язані з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 42 468,20 грн.
Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 20 травня2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Представник позивача Військової прокуратури Південного регіону України в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив провести судовий розгляд без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Представник позивача Національної академії Національної гвардії України в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив провести судовий розгляд без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Представник позивача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У розвиток зазначеної конституційної норми статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Згідно з п. 3,4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно зі ст. 5 наведеного Закону, до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.
Пунктом 2 вказаної статті передбачено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ.
Фінансування Національної гвардії України здійснюється за рахунок Державного бюджету України, що визначено Законом України «Про Національну гвардію України».
Невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями Національної гвардії України укладених із ними контрактів про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем.
Положеннями ч.10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що, зокрема, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України з 01 серпня 2011 року по 26 березня 2015 року на посаді курсанта.
Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_1 26 березня 2015 року строком на 5 років, тобто до 26 березня 2020 року.
На підставі наказу командувача Національної гвардії України (по особовому складу) № 51о/с від 26 березня 2015 року лейтенант ОСОБА_1 був відряджений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
25 квітня 2017 року наказом командувача Національної гвардії України (по особовому складу) № 50о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п. «и» ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
03 травня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 120 старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з військової служби у запас з 03 травня 2017 року.
Відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Національній академії Національної гвардії України під час навчання, проте ніяких заходів по оплаті навчання на користь академії відповідачем прийнято не було, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість у розмірі 42 468,20 грн., що підтверджується зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету за період з 01 серпня 2011 року по 26 березня 2015 року.
На розвиток частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 був затверджений "Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі" у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Відповідно до пункту 3 вказаного "Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі" - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 "Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі" - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом.
На виконання вказаного пункту 3 "Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах».
Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно з пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
За змістом пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Згідно зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, здійсненого за період з 01 серпня 2011 року по 26 березня 2015 року, фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 складають 42 468,20 грн., з яких:
-по грошовому забезпеченню в розмірі 8 093,33 грн.;
-по продовольчому забезпеченню в розмірі 9 868,16 грн.;
-по речовому забезпеченню в розмірі 6 765,01 грн.;
-по медичному забезпеченню в розмірі 394,30 грн.;
-по оплаті комунальних послуг:
-теплопостачання в розмірі 9 300,02 грн.;
-водопостачання та водовідведення в розмірі 3 849,95 грн.;
-електроенергія в розмірі 21,21 грн.
Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п. п. 5, 6 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964.
Частиною 1ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.
Пунктами 7-8 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.
Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунків позивача.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку.
Виходячи з умов контракту та враховуючи наведені правові норми, ОСОБА_1 повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням на кафедрі військової підготовки.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов`язані з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладів розмірі 42 468,20 грн. (сорок дві тисячі чотириста шістдесят вісім грн. 20 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової прокуратури Південного регіону України судові витрати в сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повне судове рішення складене 12 червня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький