Справа № 538/301/17
Провадження № 4-с/538/1/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця матеріали скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро", заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Лохвицький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов,-
в с т а н о в и в :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро" Рябцева Я.Г., звернулась до суду з даною скаргою та просить скасувати постанову державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження № 59260297 від 27.06.2019 року. Скасувати постанову державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. про стягнення виконавчого збору № 59260297 від 27.06.2019 року. Скасувати постанову державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження № 59260595 від 27.06.2019 року. Скасувати постанову державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. про стягнення виконавчого збору № 59260595 від 27.06.2019 року.
Між ОСОБА_1 (стягувач за виконавчим листом №2/538/7/19 від 13.05.2019) та ТОВ «ГАЇВЩИНА-АГРО» 26.06.2019 року була укладена мирова угода в процесі виконання, яка була виконана 26.06.2019 року. Після чого подана стягувачем заява про повернення виконавчого документу від 26.06.2019 року, яка була зареєстрована Лохвицьким РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області № 2420/15.13/3 від 26.06.2019 року.
27.06.2019 року державним виконавцем Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській oбласті Колісник А.Ю. були прийняті постанови: 1) про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 27.06.2019 року; 2) про стягнення виконавчого збору № 59260297 від 27.06.2019 року; 3) про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 27.06.2019 року; 4) про стягнення виконавчого збору № 59260595 від 27.06.2019 року.
02.07.2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області була постановлена ухвала про задоволення заяви ТОВ «ГАЇВЩИНА-АГРО» про відстрочення виконання рішення, якою строк виконання рішення по справі № 538/301/17 про визнання договорів земельних ділянок недійсними та витребування земельних ділянок встановлений до 25.10.2019 року.
Отже, ТОВ «ГАЇВЩИНА-АГРО» рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.02.2019 року по справі № 538/301/17 виконало до ухвалення постанов про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження по ВП № 59260297 та ВП № 59260595. А тому підстав для ухвалення вищевказаних постанов у держаного виконавця Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. не було.
При цьому державним виконавцем Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Колісник А.Ю. 26.06.2019 року було отримано заяву стягувача про повернення виконавчого документу та мирову угоду в процесі виконання укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «ГАЇВЩИНА-АГРО».
Отже, жодних дій по примусовому виконанню рішення Лохвицького районного суду Полтавської області по справі № 538/301/17 від 06.02.2019 року на підставі виконавчого листа
від 13.05.2019 року № 2/538/7/19 державним виконавцем Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавські області Колісник А.Ю. не було здійснено. А тому постанови по виконавчим провадженням № 59260595 та № 59260297 від 27.06.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692,00 гривень за кожне, ухвалені всупереч вимогам ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, представником заявника подано заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а також заяву про повернення виконавчого документу без виконання (а.с.102-103, 118).
У відзиві на скаргу начальник Лохвицького районного відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_3 . ОСОБА_4 просить винести ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки відповідна справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 24-26).
А також надала письмові пояснення на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в яких просить у задоволенні заяви відмовити (а.с.147-148).
У відзиві на скаргу заінтересована особа ОСОБА_1 просить провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро" про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 26.12.2019 року в частині вимог про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору № 59260297 від 27.06.2019 року та № 59260595 від 27.06.2019 року закрити. В іншій частині в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро" відмовити в зв"язку з її незаконністю та необгрунтованістю (а.с.136-140).
У відзиві на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню заінтересована особа ОСОБА_1 просить в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовити в зв"язку з її незаконністю та необгрунтованістю (а.с.141-144).
Представник заявника адвокат Рябцева Я.Г. в судовому засіданні подану скаргу підтримала та просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі, а також були надані письмові пояснення по суті скарги на дії державного виконавця.
Представник заінтересованої особи Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити.
Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, надав відзив на скаргу.
Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.04.2019 року рішення Лохвицького районного суду від 06.02.2019 року залишено без змін.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження" державним виконавцем Колісник А.Ю. було прийнято виконавчі документи до виконання, про що 04.06.2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання (а.с.50, 66).
04.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 59260297, 59260406, 59260595 у зведене виконавче провадження № 59270684 (а.с.51).
На виконанні у Лохвицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало зведене виконавче провадження № 59270684, до складу якого входили:
- виконавче провадження № 59260406 з примусового виконання виконавчого листа № 2/538/7/19 від 13.05.2019, виданого Лохвицьким районним судом, про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаївщина-Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2560 гривень та витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2250 грн. 24 коп;
24.06.2019 року в ході проведення виконавчих дій по ВП 59260406 з примусового виконання виконавчого листа № 2/538/7/19 від 13.05.2019, виданого Лохвицьким районним судом, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаївщина-Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2560, 00 гривень та витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2250 грн. 24 коп., що входило до складу ЗВП 59270684, закінчено в порядку п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання), про що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження до відома та до Лохвицького районного суду разом з виконавчим листом (а.с. 45).
24.06.2019 року керуючись п. 16 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного ВП 59270684.
Між ОСОБА_1 та ТОВ «ГАЇВЩИНА-АГРО» 26.06.2019 року була укладена Мирова угода в процесі виконання, яка була виконана 26.06.2019 року (а.с.11-12).
27.06.2019 року ВП № № 59260595, 59260297 завершено в порядку п.1 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), про що винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу та направлено сторонам до відома (а.с.60,78).
27.06.2019 року державним виконавцем винесено постанови про виведення виконавчих проваджень № № 59260595, 59260297 із ЗВП 59270684, відповідно до п. 16 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень (а.с.58, 72).
Судом встановлено, що ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина-Агро" про відстрочення виконання рішення суду задоволено, ухвалено відстрочити виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.02.2019 року у справі № 538/301/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина-Агро" про визнання договорів оренди землі недійсними та витребування земельних ділянок до 25 жовтня 2019 року (а.с.5-6).
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За приписами ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Частиною 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно п. 1 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Пунктом 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Абзац 7 п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.
Таким чином, керуючись п. 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та абз. 7 п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем по виконавчих провадженнях № 59260595, № 59260297 винесено постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, на загальну суму 33 715,00 грн, які винесені в окремі виконавчі провадження №№ 60522202, 60521755, 60522293, 60522382 та в порядку статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» об`єднанні в ЗВП 60577126 та виконуються в загальному порядку.
Представник відповідача стверджує, що мирова угода від 26.06.2019 року не була надана в письмовій формі державному виконавцю для ознайомлення та проведення подальших виконавчих дій, передбачених законодавством.
Пунктом 12 Мирової угоди в процесі виконання зазначено, що дану Мирову угоду складено у чотирьох примірниках, по одному для кожної із сторін, один примірник - для Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та один примірник - для звернення державного виконавця до Лохвицького районного суду Полтавської області, що за погодженням сторін зобов`язується надати суду державний виконавець.
Цивільно процесуальним кодексом України передбачено чітку форму укладення мирової угоди.
Відповідно мирова угода може бути укладена в процесі її виконання (ст.434 ЦПК України, ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження).
Так, мирова угода, укладена між сторонами, в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження такої мирової угоди вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. В свою чергу, суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу. У цьому випадку відповідне відкрите виконавче провадження після затвердження судом такої мирової угоди підлягає закінченню (п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження").
Представник відповідча зазначає, що оскільки, від стягувача ОСОБА_1 на адресу відділу ДВС надійшли лише заяви про повернення виконавчого документа без виконання, а не мирова угода укладена між сторонами виконавчого провадження, 27.06.2019 року ВП №№ 59260595, 59260297 закінчено в порядку п. 1 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), про що винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу та направлено сторонам до відома.
Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанову про виведення виконавчих проваджень із ЗВП 59270684, оскільки п. 16 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, передбачено, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 14.03.2018 року у справі № 660/612/16-ц детально дії виконавця на час вчинення виконавчих дій регламентувалися Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі - Інструкція), а саме підпунктами 3.8.1 - 3.8.8 пункту 3.8 розділу III. У підпункті 3.8.8 пункту 3.8 розділу III Інструкції у редакції, що була чинною на час вчинення виконавчих дій, за наявності підстав для завершення виконавчого провадження виконавчий документ виводиться зі зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.
Відповідно до вимог статті 30 Закону № 1404-VIII y редакції, чинній на час розгляду справи, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Аналогічні вимоги містить Інструкція у редакції, чинній на час розгляду справи та поширюється на випадки відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій приватним виконавцем.
Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.
Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.
Відповідно до частини 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.
Ухвалою суду від 02.07.2019 року лише відстрочено виконання рішення, зміни до вказаного рішення цією ухвалою не вносились.
Тобто, у вказаній постанові не визначено такою підставою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як прийняття ухвали про відстрочення виконання рішення, враховуючи, що доводи заявника про те, що видані на виконання рішення виконавчі документи не повинні існувати, оскільки строк їх виконання мав настати 25.10.2019 року.
При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018 р., в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лище наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
При цьому, відповідно п. 5 ч. 1 до ст. 39 абз. 2 ч 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, представник Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в письмових поясненнях вказав, що виконавчим документом, на підставі якого має виконуватись рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.02.2019 у справі № 538/301/17 є виконавчий лист № 2/538/7/19 від 13.05.2019 року. Ухвала суду від 02.07.2019 року, якою відстрочено виконання рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, не є виконавчим документом, а лише визначає порядок та строки виконання виконавчого листа від 13.05.2019 року.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно зі статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що державний виконавець Лохвицького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при вчиненні виконавчих дій діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Керуючись ст.cт. 260, 261, 263, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -
У задоволенні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина - Агро", заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Лохвицький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена на підставі ч. 1ст. 354 ЦПК України протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Лохвицького
районного суду В.А.Бондарь