Справа № 159/2421/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/333/20 Категорія: 60 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_6 . За час свого життя ОСОБА_6 було складено три заповіти, з яких два останні заповіти є чинними. Так, згідно заповіту від 07.12.2011 року спадкодавця, остання все своє майно заповіла позивачу та відповідачу у рівних частках. Згідно заповіту від 11.03.2014 року спадкодавиця заповіла позивачу будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України, заповіт, складений пізніше, відміняє попередній у тій частині, в якій йому суперечить, а тому будинок по АДРЕСА_1 заповідається позивачу, натомість усе інше майно заповідається в рівних частинах позивачу та відповідачу.

Успадкований позивачем будинок знаходиться на земельній ділянці, що входить до спадкової маси, розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, яка належить на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_6 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 25.11.2011 року № 8/11 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №334874. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка, відповідно до заповіту від 07.12.2011 року, заповідається позивачу та відповідачу в рівних частках, тобто по 1/2 частині.

Крім цього, позивач вказує, що він через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Мороз Людмили Костянтинівни, у якої була відкрита спадкова справа по спадкуванню майна після смерті ОСОБА_6 , із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок та на всю земельну ділянку, на якій він знаходиться. Нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року ухвалено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку розміром 0,2397 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер :02:001:0607), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 936 (дев`ятсот тридцять шість) гривень 27 копійок.

В апеляційній скарзі представник відповідача, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелена Ковельського району Волинської області померла ОСОБА_6 , про що свідчить видане Ковельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області свідоцтво про смерть, актовий запис № 8.

Відповідно до заповіту ОСОБА_6 від 07.12.2011 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.12.2011 року та зареєстрованим в реєстрі за № 140, спадкодавець все своє майно заповіла позивачу і відповідачу у рівних частках.

Згідно з заповітом ОСОБА_6 від 11.03.2014 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 11.03.2014 року та зареєстрованим в реєстрі за № 141, спадкодавець заповіла ОСОБА_4 будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Успадкований позивачем будинок знаходиться на земельній ділянці, що входить до спадкової маси, розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 25.11.2011 року №8/11, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №334874. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вказана земельна ділянка, відповідно до заповіту від 07.12.2011 року заповідається ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках, тобто по 1/2 частині.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 74/02-14 від 02.05.2019 року приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Мороз Людмили Костянтинівни, у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу земельну ділянку в АДРЕСА_1 на підставі дублікату заповіту, виданому Зеленською сільською радою Ковельського району Волинської області 08.08.2017 року з реєстровим номером 141, яка належить померлій ОСОБА_6 , відмовлено.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Частиною другої статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг).

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що згідно заповіту, складеного 11.03.2014 року, ОСОБА_4 успадкував лише житловий будинок по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка розміром 0,2397 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер :02:001:0607), що знаходиться по АДРЕСА_1 вказаним заповітом не охоплена, а тому зазначена земельна ділянка спадкується відповідно до заповіту від 07.12.2011 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.12.2011 року та зареєстрованим в реєстрі за № 140 спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках.

У відповідності до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Таким чином, ураховуючи, що спадкодавець відповідно до заповіту від 07.12.2011 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.12.2011 року та зареєстрованим в реєстрі за № 140 все своє майно заповіла позивачу і відповідачу у рівних частках, а заповіт від 11.03.2014 року, посвідчений секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 11.03.2014 року та зареєстрованим в реєстрі за № 141 стосується лише житлового будинку, апеляційний суд, доходить висновку, що до позивача переходить право власності на спірну земельну ділянку відповідно до заповіту від 07.12.2011 року, а тому за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0607, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Доводи позивача про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі та споруди, оскільки вона призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 1225 ЦК України, розмір земельної ділянки на яку має право в порядку спадкування ОСОБА_4 визначений заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції залишив поза увагою наведені обставини, в зв`язку з чим судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову повністю та мотивів задоволення позовних вимог, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення в даній справі про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково, тому з відповідача ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволених вимог у розмірі 702,21 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0607, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 702(сімсот дві) гривні 21 копійку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді