РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

судді Бібіка О. В.

з участю секретаря Горобець Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушна Лілія Миколаївна про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її рідною тіткою, а відповідно вона є племінницею померлої ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік померла її рідна тітка ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 2,6800 га, розташованої на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з розбіжінстю у написанні прізвища її та померлої тітки.

Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з'явилися.

ОСОБА_1 у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала.

Заінтересована особа приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушна Л.М. 27.05.2020 надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні позову покладалася на розсуду суду.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою їх є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, є встановлення наявності чи відсутності спору між спадкоємцями.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1, яка 25.09.1971 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 3-7)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, зареєстрованого виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бірки Зміївського району Харківської області у віці 81 рік (а.с. 10)

З довідки Біріківського сільського голови Зміївського району Харківської області від 17.01.2013 № 233 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно поховала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та з якою вона сумісно проживала, вела спільне господарство та доглядала по день смерті (а.с. 8)

З архівної довідки № 01-28/З-492 від 13.03.2019, виданої начальником Державного архіву Харківської області, вбачається, що в архівному фонді Бюро записів громадянського стану районних відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книщі реєстрації актів громадянського стану по Рябухінвській сільській раді Нововодолазького району Харківської області за 1031 рік є запис від 12.07.1931, реєстраційний номер 17, про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 "ОСОБА_2" (так у документі), батько якої "ОСОБА_6" (так у документі), 1897 року народження, мати "ОСОБА_7" (так у документі), 1902 року народження, національність не вказанан (а.с. 9)

З відповіді приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. від 23.04.2020 за № 152/02-17 вбачається, що у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільногг стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 28.02.2019 зазначається, що 17.02.1960 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2. У зв'язку з виявленою розбіжінстю видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки не доведено факт родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2. (а.с. 11)

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємця померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявник не має іншої можливості підтвердити факт родинних відносин зі своєю померлою тіткою, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації спадкових прав заявника.

Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних

відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., встановлення якого є необхідним для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом.

Тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 265, 293, п. 1 ч. 1 ст. 315, 319,352,354 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1), заінтересована особа: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушна Лілія Миколаївна (місцезнаходження: м. Зміїв Харківської області, вул. Гагаріна, 23) про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встанивити факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бірки Зміївського району Харківської області, є рідною тіткою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.07.2020.

Суддя: