Справа 237/835/20
Номер провадження 2/237/688/20

РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08.07.20 року м. Курахове

Мар`їнського району Донецької області

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Сідаш О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2010 року в розмірі 139960,68 гривень.

Позовна заява обґрунтована тим, що, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htpp://privatbank.ua/terms/pages70, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві

При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Отже, між сторонами був укладений договір, за яким у кредитора виник обов`язок інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Договору, а у позичальника відповідно отримання виписки про стан і здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3).

За п. 2.1.1.5.5. Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

У разі незгоди зі змінами Умов та Правил або Тарифів клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (п. 1.1.2.4 Договору).

Також відповідач зобов`язаний згідно п. 1.1.2.7 слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, згідно п. 2.1.1.5.6., на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Окрім того, договором (п. 2.1.1.7.6.) передбачена сплата позичальником штрафу у розмірі 0 від суми позову за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, а відповідно до п. 2.1.1.12.11 Договору банк вправі вимагати дострокового виконання зобов`язань при невиконанні боржником обов`язків за Договором.

На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2019 року складає 432598,24 грн. та складається з наступного: 7810,22 грн. заборгованість за кредитом; 422597,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2190,26 заборгованість за пенею.

З урахуванням його права вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, на підставі наведеного, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 139960,68 грн., що складається з наступного: 7810,22 гривень заборгованість за кредитом; 132150,46 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 23.07.2010 року по 30.07.2018 року; судові витрати у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 4-6).

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 4-6, 61-63).

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (на сторінці Мар`їнського районного суду Донецької області) в поряду ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався (а.с. 54-56, 58-59, 64, 108).

Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Втім, суд дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 06.09.2019 року, позивач є правонаступником публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" (а.с. 40-44).

З фотокопії заяви-анкети слідує, що 23.07.2010 року ОСОБА_1 подав заяву позивачу відповідно до якої: виявляє бажання оформити платіжну картку кредитка «Універсальна»; кредитний ліміт 7000 гривень; заявник погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 12).

З довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписаної відповідачем слідує, що процентна ставка складає 3,0% на місяць (тобто 36% на рік); порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; передбачені сплата штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 13).

З довідки про видачу кредитних карт відповідачу ОСОБА_1 слідує, що він згідно кредитного договору б/н від 23.07.2010 року отримав наступні картки: 23.07.2010 року № 189261 зі строком дії до 01/14 року; 09.01.2014 року № 164968 зі строком дії до 01/18 (а.с. 72).

За розрахунком банку, заборгованість відповідача по кредиту станом на 30.11.2019 року у розмірі складає 432598,24 грн. та складається з наступного: 7810,22 грн. заборгованість за кредитом; 422597,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2190,26 заборгованість за пенею. Проте, позивач просив стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7810,22 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 23.08.2010 року по 30.07.2018 року у розмірі 132150,46 грн. (а.с. 5-11).

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом проводилося наступним чином: з 23 липня 2010 року 36 % на рік; з 01 січня 2013 року 30 % на рік; з 01 вересня 2014 року 34,80% на рік, з 01 квітня 2015 року 43,20 % на рік (а.с. 7-11).

З виписки по кредитним рахункам відповідача за період 23.07.2010 року по 30.11.2019 року слідує, що він користувався кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги, періодично здійснював погашення заборгованості, поповнював картку № НОМЕР_1 до липня 2015 року та картку № НОМЕР_2 26.12.2015 року (а.с. 11, 66-71).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки відповідача слідує, що ОСОБА_1 23.07.2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., з 24.12.2010 року збільшено кредитний ліміт до 6000 грн., з 15.02.2011 року збільшено кредитний ліміт до 8000 грн., з 14.01.2020 року кредитний ліміт становив 0 грн. (а.с. 73).

Згідно копії паспорту громадянина України, анкети-заяви наданої банком, довідки РНОКПП вбачається місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с. 12, 38, 48), між тим за розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року за № 1085-р (зі змінами та доповненнями) смт. Олександрівка Мар`їнського району Донецької області відносить до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області від 04.03.2020 року на запит суду щодо місця проживання відповідача ОСОБА_1 слідує, що зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с. 49).

Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 23.07.2010 року по 30.07.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 23.07.2010 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписаний відповідачем та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщених на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Втім у заяві позичальника від 23.07.2010 року процентна ставка не зазначена та сума кредитного ліміту визначена у 7000 гривень (а.с. 12).

Поряд із цим, позичальником ОСОБА_1 23.07.2010 року було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 13).

Підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру базової процентної ставки 3,0 % в місяць; порядку нарахування та погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок стягнення комісії, нарахування пені та штрафу.

Втім, матеріали цивільної справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Умов та правил розумів (а.с. 14-37, 80-100) відповідач, ознайомлювався та погоджувався з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.07.2010 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (26.02.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19).

Разом з тим, суд вважає, що заява-анкета та довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», саме і є узгодженими між сторонами та містять істотні умови кредитного договору щодо ціни договору та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, отже саме за цими умовами і слід аналізувати виконання відповідачем договору із банком.

Так, випискою по кредитним рахункам відповідача за період 23.07.2010 року по 30.11.2019 року встановлено, що він користувався кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги, періодично здійснював погашення заборгованості, поповнював картку № НОМЕР_1 до липня 2015 року та картку № НОМЕР_2 26.12.2015 року (а.с. 11, 66-71), що власне і є кредитним лімітом.

І суд визнає належними і допустимими доказами у справі виписку по кредитним рахункам та довідку про видачу кредитних карток, так як у виписці відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості, а з довідки про отримання карток вбачається факт доведеності отримання відповідачем карток та користування ними і кредитними коштами, оскільки тільки йому було відомо ПІН-коди.

Отже, враховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані кредитні кошти в розмірі 7810,22 грн. позивачу не повернув, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 7810,22 гривень.

З огляду на викладене, на користь позивача з ОСОБА_1 підлягає стягненню зазначена заборгованість за кредитом в сумі 7810,22 грн., тому позов в цій частині належить задовольнити повністю.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст. 1056-1 ЦК України (редакція на час виникнення правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Тому, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду.

Встановлено, що у довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 пільгового періоду» та яка підписана відповідачем, процентна ставка складає 3,0% на місяць (тобто 36% на рік); порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; передбачені сплата штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 13). Із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом проводилося наступним чином: з 23 липня 2010 року 36 % на рік; з 01 січня 2013 року 30 % на рік; з 01 вересня 2014 року 34,80% на рік, з 01 квітня 2015 року 43,20 % на рік (а.с. 7-11).

З довідки про видачу кредитних карт відповідачу ОСОБА_1 слідує, що він згідно кредитного договору б/н від 23.07.2010 року отримав наступні картки: 23.07.2010 року № 189261 зі строком дії до 01/14 року; 09.01.2014 року № 164968 зі строком дії до 01/18 (а.с. 72).

Поряд із цим, належних доказів про повідомлення банком відповідача щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом та отримання його згоди боржником, матеріали справи не містять, і вказана обставина позивачем не спростована.

Між тим, банком нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Оскільки збільшення відсотків у заяві від 23.07.2010 року не було узгодженою умовою, то збільшення їх до 43,20 % річних у періоді з 01.04.2015р. по 30.07.2018 року в односторонньому порядку банком є нікчемним, у зв`язку із відсутністю належних доказів саме того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем. Тому у цьому періоді відсотки слід перерахувати за ставкою 36 % річних. Відсотки ж, нараховані за ставкою, нижчою від ставки 3,0% на місяць (тобто 36 % річних), перерахуванню не підлягають, оскільки не порушують прав позичальника, а банк саме на такій ставці наполягав як позивач зазначивши про це у позові (а.с. 4, 7-11).

Враховуючи, що відповідачем не заявлено про застосування позовної давності, суд зазначає, що невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах до останнього дня місяця карки № НОМЕР_1 - до 31.01.2018 року (а.с. 72), так як нарахування Банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків, пені та комісії після закінчення строку дії договору (в межах заявлених у цій справі позовних вимог) є безпідставним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який мають враховувати загальні суди в силу вимог ст. 264 ч. 4 ЦПК України.

Отже, з відповідача на користь позивача в межах строку дії картки, тобто до 31.01.2018 року підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.04.2015 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 31.01.2018 року (останній день місяця дії картки) за базовою відсотковою ставкою 36 % річних (3,0x12) в розмірі 8091,38 гривень, виходячи з розрахунку: 7810,22 грн. (тіло кредиту) х 36 % (за відсотковою ставкою 3,0 на місяць (36 % річних)) /360 х 1036 днів ( за період з 01 квітня 2015 року по 31.01.2018 року.

Враховуючи розмір заборгованості за відсоткам, який станом на 01.04.2015 року складав 3693,22 грн., загальний розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача складає 11784,60 грн. (8091,38 грн. +3693,22 грн.) тому позов в цій частині належить задовольнити частково.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом належить задовольнити частково з огляду на їх ґрунтовність.

Щодо сплати судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України.

Так, банком заявлено позов на суму 139960,68 грн., за подання якого сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., а задоволено позов на суму 19594,82 грн. (7810,22 грн.+11784,60 грн. задоволені вимоги тіло та проценти), тому позивачу належить до компенсації за рахунок відповідача сума судових витрат: 2102 грн. х 19594,82 грн. : 139960,68 грн. =294,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-268, 280, 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» , заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2010 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7810,22 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11784,60 гривень та у відшкодування судового збору 294,28 гривень.

В іншій частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", , адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 08.07.2020 року.

Суддя О.Я. Сметаняк