Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 718/3537/18

провадження № 61-10873 св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна, Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2019 року у складі судді Мізюка В. М. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Яремка В. В., Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Позовна заява мотивована тим, що у серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до нього, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2006 року у розмірі 58 811,52 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею

66,40 кв. м, житловою площею 42,6 кв. м, що розташована в АДРЕСА_1 шляхом продажу з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ

«Приват Банк» всіх передбачених нормативно правовими актами державних дій, необхідних для продажу іпотеки та виселити позивача, а також інших осіб, які зареєстровані або проживають в зазначеній квартирі.

Рішенням Кіцманського районного суду від 28 липня 2014 року позов задоволено. Рішенням апеляційного суду від 10 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено та доповнено резолютивну частину рішення реченням наступного змісту: рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з квартири зі зняттям з реєстраційного обліку підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII.

24 листопада 2016 року Державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацькою Г. Ф. прийнято рішення за № 32524681 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , на підставі поданих ПАТ КБ «ПриватБанк» документів, а саме: копії договору іпотеки та копії письмової вимоги про усунення порушень.

Посилаючись на те, що за наслідками прийняття вказаного рішення державного реєстратора повторно відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з вимогою про застосування позасудового врегулювання, стягувач до нього не звертався, позивач просив визнати незаконним рішення державного реєстратора Карвацької Г. Ф. від 24 листопада 2016 року індексний номер 32524681.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого

2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф. від

24 листопада 2016 року індексний номер 32524681 незаконним.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк не мав правових підстав для використання позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, державним реєстратором порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2019 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого

2019 року змінено. Виключено з його мотивувальної частини посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив

з того, що установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Аргументи учасників справи

У травні 2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржені рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацькою Г. Ф. реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_2 здійснено

з дотримання норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1127 від 25 грудня 2015 року.

Банк використав передбачене договором іпотеки своє право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки згідно існуючого у договорі іпотеки застереження, звернувшись відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про іпотеку» із заявою до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності, надавши при цьому повний перелік документів, необхідних для здійснення такої реєстрації.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу,

в якому ОСОБА_1 просить залишити судові рішення без змін.

Зазначає, що одночасне застосування судового і позасудового способу врегулювання спору не допускається. При цьому, посилається на рішення суду про задоволення вимог іпотекодержателя в рахунок заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не скасоване.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

06 лютого 2020 року справу передано судді-доповідачу Краснощокову Є. В.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 липня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір,

а 10 червня 2011 року - додаткову угоду до нього.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 45 153,17 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04% на рік за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 08 липня 2021 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

12 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно - належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 21 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 18.8.1, 18.8.2 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку наступним чином: - переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов?язаний письмово повідомити Іпотекодавця; - продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу (пункт 26 договору іпотеки). В даному випадку договір про задоволення вимог іпотекодержателя виступає правовстановлювальним документом та

є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. На протязі 3 днів з моменту такої реєстрації Іпотекодавець зобов`язаний передати всю технічну та іншу документацію відносно предмета іпотеки; продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації предмету іпотеки.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня

2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 липня

2006 року у розмірі 58 811,52 доларів США, що за курсом НБУ складало

46 9904,04 грн, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 66,40 кв. м, житловою площею 42,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані та/або проживають у вищевказані квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2014 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня

2014 року змінено. Доповнено резолютивну частину рішення після четвертого абзацу реченням наступного змісту: рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з квартири зі зняттям

з реєстраційного обліку підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

Рішенням державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацькою Г. Ф. 24 листопада

2016 року прийнято рішення, індексний номер 32524681, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ КБ «ПриватБанк»на підставі поданих документів: копії договору іпотеки та копії письмової вимоги про усунення порушень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження

в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»);

2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі

№ 6-679цс17 зроблено висновок про те, що «законодавцем визначено три способи захисту задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені передати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі 310/11024/15-ц (провадження

№ 14-112цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя

у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса».

Отже, сама по собі наявність невиконаного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з цим, згідно підпункту 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або

є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя

у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц (провадження

№ 14-45цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. […] Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «КБ «Приватбанк». Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону № 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні».

За таких обставин суди у цій справі зробили правильний висновок про задоволення позову, зокрема, з підстав порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проте помилково зазначили про те, що іпотекодержатель може скористатися лише одним із зазначених у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку» способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені судові рішення частково постановлені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити в мотивувальній частині.

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого

2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2019 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук