Справа № 234/7286/20
Провадження № 2/234/2383/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

при секретарі Антоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську за правилами загального провадження цивільну справу №234/7286/20 за позовом

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до

Краматорської міської ради Донецької області, юридична адреса: Донецька область м. Краматорськ, площа Миру, 2

про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування, -

Обставини справи:

06.05.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краматорської міської ради Донецької області, про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява вмотивована тим, що її дідусь ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру їм набуто у зв`язку з договором купівлі-продажу №979 Н, складеного 09.04.1999 року у Краматорському філіалі Донецької товарної біржи з наступною реєстрацією 15.04.1999 року в КП «БТІ» міста Краматорську за реєстровим №12042-П. За життя дідусь належним чином оформив на неї заповіт, яким належну йому квартиру у місті Краматорську заповідав їй. ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь помер у місті Костянтинівка, Донецької області, де мешкав по АДРЕСА_3 у належному йому житловому будинку. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири та житлового будинку. Спадкоємицею згідно заповіту на квартиру є вона. Інших спадкоємців немає. В установленому законом порядку вона подала заяву про прийняття спадщини до Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області. В даний час виникла необхідність оформити на себе спадкове майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту вона звернулася за місцем відкриття спадщини до державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області Вікулкіної Г.В. однак у видачі свідоцтв їй було відмовлено, про що, державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови єта обставинна, що, договір купівлі-продажу квартири, який був укладений 09.04.1999 року у Краматорському філіалі Донецької товарної біржі є недійсним тому, що не була додержана нотаріальна форма його складення.

Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №979 Н, складеного 09.04,1999 року у Краматорському філіалі Донецької товарної біржи з наступною реєстрацією 15.04.1999 року в КП «БТІ» Краматорської міської ради за реєстровим №12042-П, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,1кв.м., житловою площею 13,9кв.м. та визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає в АДРЕСА_4 , право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07.05.2020 провадження по цивільній справі за позовом відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 28.05.2020 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.06.2020 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.06.2020 року.

Від позивачки надійшла заява, в якій вона просила справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача також надав до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги визнають.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства визначеного цим кодексом.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК, право власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Як вбачається з договору купівлі-продажу №979 Н від 09.04.1999р. та довідки КП «БТІ» Краматорської міської ради від 05.03.2020р. за №403, власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Таким чином, судом встановлено за можливе визнати цивільно - правовий договір від 09.04.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 - дійсними.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, а саме: копії паспортів, копії свідоцтва про смерть, копії заповіту, копії довідки КП «БТІ», копії договору купівлі-продажу, копії технічного паспорту, копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копії листа ГТУЮ у Донецькій області, копії звіту про експертну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими доказами доводиться право власності позивачки в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та за можливе визнання права власності даної спадщини на яку просить позивач.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 144, 263-265 ЦПК України, ст.ст.60, 328, 334, 386, 392, 1216, 1218, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297, 1299 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорської міської ради Донецької області, про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу №979 Н, складеного 09.04,1999 року у Краматорському філіалі Донецької товарної біржи з наступною реєстрацією 15.04.1999 року в КП «БТІ» Краматорської міської ради за реєстровим №12042-П, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,1кв.м., житловою площею 13,9кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає в АДРЕСА_4 , право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського

міського суду О.М. Данелюк