КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/15522/19

номер провадження: 22-ц/824/4445/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Андрія Олександровича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у складі судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив встановити факт проживання його та відповідача ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 серпня 2009 року до 07 липня 2015 року ; визнати їх спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 ; здійснити поділ майна подружжя та визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а за відповідачем право власності на 1/3 частину цієї квартири.

В ході розгляду даної справи ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року задоволено частково заяву представника позивача - адвоката Коваленка А.О. про забезпечення вказаного вище позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Також ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 19 грудня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року судом не зазначено про скасування заходів забезпечення позову, що є порушенням норм процесуального права. При цьому оскаржувана ухвала була направлена позивачу через двадцять днів після її прийняття. Враховуючи наведене, характер спору, а також те, що дії ОСОБА_2 з продажу або будь - якого іншого відчуження спірної квартири можуть призвести до неможливості виконання рішення суду, то представник позивача вважає, що вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову можливе лише після набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що оскільки рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року позивачу було відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі, то у суду першої інстанції були правові підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для подальшого забезпечення позову та прийняв законне та обґрунтоване рішення. Посилання скаржника щодо її наміру продати спірну квартиру, а гроші витратити на власний розсуд, не мають належного правового підґрунтя. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року задоволено частково заяву представника позивача - адвоката Коваленка А.О. про забезпечення вказаного вище позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.91-93, т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.134, т.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (136-138, т.1).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 рокурішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.4 ст.158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст.158 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що у випадку ухвалення судом рішення про відмову в позові, суд може з власної ініціативи одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. При цьому закон не містить імперативної заборони для постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову до набранням рішенням суду про відмову в позові законної сили.

Враховуючи те, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 11 жовтня 2019 року у даній справі, відповідно до положень ч.9 ст.158 ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали, рішення суду першої інстанції від 19 грудня 2019 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , не набрало законної сили та було оскаржене в апеляційному порядку, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 може вчинити дії з продажу або іншого відчуження спірної квартири, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не мають правового значення при вирішенні питання судом про скасування заходів забезпечення позову відповідно до положень ч.9 ст.158 ЦПК України.

Є необґрунтованими й посилання в апеляційній скарзі на те, що у рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року судом першої інстанції не зазначено про скасування заходів забезпечення позову, виходи з такого.

Правовий аналіз положень ст.158 ЦПК України свідчить про те, що суд може з власної ініціативи одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Андрія Олександровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: