Справа № 2-212/08
Провадження № 6/362/93/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові Київської області заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона отримала виконавчий лист по справі №2-212/08 від 13.01.2009 року, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області, та що починаючи з 09.12.2008 року боржник виконав свої зобов`язання лише частково в розмірі 8572,22 гривень, а тому ОСОБА_3 вважає, що пропустила строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені , до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву, судом встановлено наступне.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2008 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 15510,66 гривень, моральної шкоди 3000,00 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 6720,00 гривень, судового збору 163,61 гривень та 30,00 гривень на фнформаційно-технічне забезпечення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 09.12.2008 року вищезазначене рішення суду першої інстанції частково скасовано.

13.01.2009 р. на виконання вказаних рішень позивачу було видано виконавчий лист.

Разом з тим, доказів, що ОСОБА_1 зверталася з виконавчим листом до органів виконавчої служби суду не надано.

Згідно п. 9 ч. 1 розділуХІІІПерехідних положень ЦПК України(в редакціїЗакону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Відповідно дост. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно достатті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначенихстаттею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосуванняст.433 ЦПК Україниє захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Заявник, звертаючись до суду з вказаною заявою, в основу своїх доказів поклав обставин того, що боржник частково відшкодував їй завдану шкоду, однак вказані обставини не вказують на поважність причин пропущення даного строку, а тому суд не знаходить підстав для задоволення вказаної заяви.

Так,стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована УкраїноюЗаконом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Таким чином, всебічно проаналізувавши доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.3,260,354,433 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ковбель