Справа № 202/1260/20
Провадження № 2-др/202/22/20
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2020 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2017 рік в розмірі двох державних гарантій,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2017 рік в розмірі двох державних гарантій

За результатом розгляду даної цивільної справи, 15 червня 2020 року ухвалено рішення суду, відповідно до якого відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2017 рік в розмірі двох державних гарантій.

25 червня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у порядку ст. 270 ЦПК України, в якій вона просить ухвалити рішення стосовно заявленою позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, і стосовного якої не ухвалено рішенн віл 15.06.2020 року, а саме: стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара борги по зарплаті за 2017 рік, за укладеним в 1989 році, таким, що діяв протягом усього 2017 року і діючим досі безстроковим договором з позивачем як викладачем кафедри в частин і двох державних гарантій, а саме: окладу за тарифним розрядом 16 і вислугу років (понад 20 років) у в таких сумах: за січень 2017 р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; * за лютий 2017 р. оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за березень 2017р.-- оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за квітень 2017 р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за травень 2017р. оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за червень 2017р. оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за липень 2017р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за серпень 2017 р. - оклад 8000,00 ірн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за вересень 2017р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30% за вислугу років 2400,00 грн.; за жовтень 2017р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30 % за вислугу років 2400,00 грн.; за листопад 2017р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30% за вислугу років 2400,00 грн.; за грудень 2017 р. - оклад 8000,00 грн. і надбавка 30% за вислугу років 2400,00 грн.».

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили..

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК (діючого на той час). У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов`язаний або має право його допустити.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином статтею 270 ЦПК України, вирішено вичерпний перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (діючого на той час); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 розглянуті у повному обсязі і щодо них судом ухвалене рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

При цьому, наведені в заяві ОСОБА_1 підстави для ухвалення додаткового рішення не є усуненням недоліків такого рішення суду, а вимоги заяви зводяться до перегляду рішення, переоцінки доказів та змінити суті основного рішення.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2017 рік в розмірі двох державних гарантій.

Керуючись постановами Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»; статтями 258 - 261, 270, 353, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2017 рік в розмірі двох державних гарантій - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, із змінами внесеними За коном № 540-IX від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.М. Мачуський