КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/42/19-ц Головуючий у 1-й інст. - Ільєва Т.Г.
Апеляційне провадження №22-ц/824/8165/2020 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства закордонних справ України, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Міністерства закордонних справ, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності і ділової репутації.

Посилається на те, що 15 березня 2016 року, 06 березня 2017 року, 11 січня 2018 року та 10 липня 2018 року Посольство України в Канаді надіслало до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади листи, у яких містилась інформація про те, що він підозрюється у кримінальних провадженнях і стосовно нього проводяться розслідування.

Вказує, що інформація, викладена у цих листах, є недостовірною, негативною і такою, що підлягає спростуванню, оскільки жодних розслідувань чи процесуальних дій щодо нього у період надсилання листів не проводилося, він не перебував у статусі підозрюваного і всі претензії правоохоронних органів до нього були зняті як необґрунтовані, що підтверджується численними відповідями всіх правоохоронних органів України та довідкою Департаменту інформаційних технологій МВС України.

Посилаючись на те, що поширення недостовірної інформації відповідачами завдало значної шкоди його репутації, оскільки призвело до збереження обмежувальних заходів (санкцій) щодо нього, які були застосовані Урядом Канади 05 березня 2014 року, просив визнати недостовірною і такою, що порушує його особисті немайнові права, інформацію викладену в листах Посольства України в Канаді від 15 березня 2016 року, від 06 березня 2017 року, від 11 січня 2018 року та від 10 липня 2018 року на підставі інформації, наданої Генеральною прокуратурою України до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, та зобов`язати Міністерство закордонних справ України з метою спростування недостовірної інформації надіслати лист Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, в якому повідомити про прийняте у цій справі судове рішення з викладенням його резолютивної частини протягом десяти календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 , інформацію викладену в листах Посольства України в Канаді на підставі інформації, наданої Генеральною прокуратурою України, до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, а саме:

У листі від 15 березня 2016 року № 6114/22-012-21 наступного змісту:

«…наразі проводяться два розслідування, пов`язані з ОСОБА_3 : він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем (Кримінальний кодекс України, ст. 191 п. 3); Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність…пана ОСОБА_3 , до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 р.р., а також в організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей (Кримінальний Кодекс України, ст. 27 п.3, ст. 365 п. 3, ст. 115 п. 1, 5, 12).

…Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_3 повинно залишатися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна)».

У листі від 06 березня 2017 року № 6114/22-012-17 наступного змісту:

«…наразі проводиться два розслідування», пов`язані з ОСОБА_3 : він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем; Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність …пана ОСОБА_3 , до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 рр., а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей.

Розслідування за двома справами тривають зараз. Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_3 повинно залишитися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна), SOR/2014-44».

У листі від 11 січня 2018 року № 6114/22-012-2 наступного змісту:

«…наразі проводяться два розслідування, пов`язані з ОСОБА_3 : він підозрюється у незаконному збагаченні через зловживання службовим становищем (розслідування проводиться Національним антикорупційним бюро України); Генеральна прокуратура України підтверджує про причетність …пана ОСОБА_3 , до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 р.р., а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей.

Розслідування за двома справами, у яких може брати участь ОСОБА_3 , тривають зараз, а дія рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року не поширюється на них. Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_3 повинно залишатися у Списках до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб, оскільки заморожування його активів сприятиме компенсуванню шкоди, яку було нанесено злочинами, до яких може бути причетний ОСОБА_3 ».

У листі від 10 липня 2018 року № 6114/22-012-70 наступного змісту:

«Управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 за фактами загроз народним депутатам України, зловживання владою одного з керівників Адміністрації Президента України, а також привласнення коштів Київського національного університету та Київського та Київського національного економічного університету на загальну суму 137 639, 02 грн, можливого привласнення сум незаконних виплат колишнім співробітником Адміністрації Президента України в особливо великих розмірах (незаконне збагачення), підробка підпису пана ОСОБА_4 у нотаріально засвідченій довіреності невстановленою особою, підробка рішень 3-го Всеукраїнського Конгресу представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, якими затвердили трьох членів Вищої ради юстиції та їх подальше використання на підставі пункту 1 статті 346, п. 1 ст. 364, п. 3 ст. 191, п. 3 ст. 368-2, п. 1, 3, 4 ст. 358, п. 1 ст. 353 Кримінального Кодексу України.

ОСОБА_5 може бути притягнутий до відповідальності за цим кримінальним провадженням після проведення всіх необхідних слідчих дій.

Рішенням Генерального прокурора України від 30 листопада 2017 року слідчим Національного антикорупційного бюро України було доручено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004815 про те, що в період з липня 2011 р. по 31 грудня 2013 р. посадова особа, яка займала посаду Радника Президента України - начальника Головного управління із судової реформи і судової системи, а пізніше - Радника Президента України, отримав незаконні виплати на загальну оціночну суму 26 млн грн (в особливо великих розмірах) на підставі п. 3 статті 368-2 КК України».

Зобов`язано Міністерство закордонних справ України з метою спростування недостовірної інформації надіслати лист до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, в якому повідомити про прийняте у цій справі рішення суду з викладенням його резолютивної частини протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили.

Стягнуто в рівних частках з Міністерства закордонних справ України, Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 536, 80 грн.

Вказане рішення вже було предметом перегляду в апеляційному суді.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та Міністерства закордонних справ України залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Посилається на те, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 , не залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки в рішенні визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача інформацію, викладену саме у листах Посольства України в Канаді. Крім того, ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи: Міністерство закордонних справ України, Генеральна прокуратура України, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись, в тому числі на обставини встановлені оскаржуваним рішенням. Відповідно до Указу Президента України №552/2015 від 22.092015 року ОСОБА_1 призначено Надзвичайним і Повноважним Послом України в Канаді. Відповідно до пункту а) ч.1 ст.3 Віденської конвенції від 18.04.1961 року про дипломатичні зносини та на умовах законодавства України, зокрема Закону України «Про дипломатичну службу», Положення про Міністерство закордонних справ України №281 від 30.03.2016 року, Положення про дипломатичне представництво України за кордоном №166/92-рп від 22.10.1992 року, Посольство України в Канаді представляє державу України в Канаді під керівництвом Міністерства закордонних справ України та не є самостійним суб`єктом зовнішніх відносин. Оскільки Посольством України в Канаді надіслано на адресу Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади чотири ноти у відповідь на ноти/листи від Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, а також ОСОБА_3 , кожній направленій ноті передувало звернення з проханням надати відповідну інформацію до Міністерства закордонних справ України, ноти Посольства ґрунтувалися на отриманих від Міністерства закордонних справ України листах, Посольством України в Канаді надавалась Уряду Канади виключно інформація, викладена в листах від Міністерства закордонних справ України, тому відсутні підстави визнання судом протиправними дій Міністерства закордонних справ України, в особі Посольства України в Канаді. Судом не взято до уваги, що застосування і збереження Урядом Канади санкцій не пов`язано з офіційними листами відповідачів, оскільки санкції Урядом Канади запроваджено у 2014 році, відповідно листи відповідачів в період 2016-2018 років не впливали на їх запровадження; збереження чи припинення санкцій Урядом Канади не залежить від направлених відповідачами листів; для застосування і збереження Урядом Канади санкцій не важливий статус підозрюваного стосовно позивача, достатньо, щоб особа була учасником провадження у тій чи іншій мірі. Вказані висновки підтверджуються рішенням Федерального суду Оттави, Онтаріо (Канада) у справі №Т-1689-17 від 11.01.2018 року за заявою ОСОБА_3 про оскарження обмежувальних заходів (санкцій), які були застосовані стосовно нього Урядом Канади, яке суд першої інстанції під час розгляду даної справи не дослідив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила закрити апеляційне провадження у справі. Посилається на те, що оскільки Міністерство закордонних справ України здійснює керівництво закордонних дипломатичних установ та є юридичною особою, то належним відповідачем у справі про направлення Посольством України в Канаді листів до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади є саме Міністерство закордонних справ України. Таким чином, позивач вірно визначив коло учасників, які брали участь у справі і дана обставина була перевірена судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій. ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не посилається на те, яким саме чином оскаржуване рішення безпосередньо встановлює, змінює, обмежує або припиняє його права або обов`язки, які негативні наслідки настають для нього в результаті ухвалення оскаржуваного рішення суду, а також де конкретно у рішенні суду міститься висновок або судження суду чи пряма вказівка про його права та обов`язки або права та обов`язки Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади. Крім того, питання персональної відповідальності ОСОБА_1 за внесення в офіційні листи завідомо неправдивих відомостей стосовно ОСОБА_3 є предметом іншого провадження, зокрема кримінального.

Представники Генеральної прокуратури України та Міністерства закордонних справ України підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження у справі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли внаслідок того, що 15 березня 2016 року, 06 березня 2017 року, 11 січня 2018 року та 10 липня 2018 року Посольство України в Канаді направляло Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади листи, у яких містилась інформація про те, що відносно ОСОБА_3 наявні кримінальні провадження. Однак, як встановлено, жодний обвинувальний акт стосовно позивача не передавався до суду, не існує жодного ухваленого стосовно нього вироку, він не є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалось питання про їх застосування.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, викладену у листах Посольства України в Канаді на підставі інформації, наданої Генеральною прокуратурою України до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади. Зобов'язано Міністерство закордонних справ України з метою спростування недостовірної інформації надіслати лист до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, в якому повідомити про прийняте у цій справі рішення суду з викладенням його резолютивної частини протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час поширення оспорюваної інформації позивач не мав процесуального статусу в жодному кримінальному провадженні та не мав стосунку до жодних кримінальних правопорушень, а тому поширена відповідачами інформація про наявність підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, яка фактично є твердженням про його причетність до кримінальних проваджень або кримінальних правопорушень, є недостовірною і такою, що завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, оскільки створює уявлення про те, що він причетний до протиправних дій на території України, що у свою чергу, призвело до збереження обмежувальних заходів (санкцій) щодо нього, застосованих Урядом Канади 05 березня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та Міністерства закордонних справ України залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Згідно ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №320/915/19 суд дійшов висновку, що за змістом статті 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №2-4392/09, від 16 жовтня 2019 року у справі №638/21181/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №705/2-1281/2010 особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржуване рішення впливає на його права, оскільки визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача ОСОБА_3 інформація, викладена у листах Посольства України в Канаді. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади в особі Посольства Канади в Україні.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У випадку коли інформація була поширена автором з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює.

Згідно статті 5 Закону України «Про дипломатичну службу» Міністерство закордонних справ України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері зовнішніх зносин і координує діяльність державних органів у сфері зовнішніх зносин. Міністерство закордонних справ України здійснює свої повноваження безпосередньо та через інші органи дипломатичної служби. Закордонними дипломатичними установами України є Посольство України.

Тобто, Міністерство закордонних справ України є центральним органом виконавчої влади та здійснює керівництво закордонними дипломатичними установами, яким є Посольство України в Канаді.

Оскільки Міністерство закордонних справ Україниздійснює керівництво закордонних дипломатичних установ та є юридичною особою, то належним відповідачем у справі про направлення Посольством України в Канаді листів до департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади є саме Міністерство закордонних справ України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_3 вірно визначив коло учасників, які брали участь у даній справі. Вказані обставини були перевірені судом першої інстанції при розгляді позовної заяви та судами апеляційної та касаційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказує яким саме чином оскаржуване рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року безпосередньо встановлює, змінює, обмежує або припиняє його права або обов`язки, які негативні наслідки настають для нього у результаті ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням зобов`язано саме Міністерство закордонних справ України з метою спростування недостовірної інформації надіслати лист до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року не містить висновку, судження чи прямої вказівки про права та обов`язки ОСОБА_1 або Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року було предметом перегляду в апеляційному та касаційному суді і набрало законної сили 12 червня 2019 року.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у справі Брумареску проти Румунії однією з основних складових верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, зокрема, остаточне рішення судів у вирішеній ними справі не може піддаватись сумніву.

Наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту, за відсутності якої такий захист не здійснюється. Виходячи з встановлених обставин не вбачається наявності порушеного законного інтересу ОСОБА_1 , який звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням суду питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, а тому в порядку ч. 3 ст. 362 ЦПК України, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства закордонних справ України, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 липня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.