Справа № 428/9066/19
Провадження № 2/428/1155/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_1 зазначила, що позивач разом із третьою особою ОСОБА_4 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований син позивача відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2014 року не проживає за даною адресою, так як виїхав до Російської Федерації. Представник позивача просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що її хлопець з 10 травня 2018 року орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Власники вказаної квартири їй не відомі. Позивачу ОСОБА_2 вони передають гроші за оренду, коли вона приїжджає. Вона з хлопцем мешкає разом в цій квартирі. Позивач повідомила їм, що має бажання продати квартиру. Сина позивача вона ніколи не бачила. Знає, що син позивача виїхав до Російської Федерації вже давно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що у позивача він орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає разом із дівчиною ОСОБА_7 з травня 2018 року. Відповідача він ніколи не бачив, чув від позивача, що син мешкає десь у Російський Федерації.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 разом із третьою особою ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 137, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16816157 від 27.01.2014.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 10306 від 27.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, враховуючи що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не є її власником, а існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує її право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 41 від 08.08.2019 про сплату судового збору у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. С. Посохов