Справа № 314/3916/15-ц
Провадження № 4-с/314/7/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.20

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С про відкриття виконавчого провадження № 61555187 від 13.03.2020 року з виконання виконавчого листа № 314/3916/15-ц, який виданий 03.03.2020 року Вільнянським районним судом Запорізької області,

за участю: скаржника

(відповідача, боржника по справі) ОСОБА_1 ,

представника скаржника

(відповідача, боржника по справі) адвоката Желєзняка В.К.,

представника приватного виконавця адвоката Губорєва К.С.,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. про відкриття виконавчого провадження № 61555187 від 13.03.2020 року з виконання виконавчого листа № 314/3916/15-ц. Свої вимоги мотивував тим, що Запорізьким апеляційним судом 12.12.2018 року прийнято постанову по вищевказаній цивільній справі. Виконання даної постанови в частині виділення ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на рухоме майно не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Між тим, за заявою ОСОБА_2 Вільнянський районний суд Запорізької області 03.03.2020 року видав виконавчий лист № 314/3916/15-ц, який вона пред`явила на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Сколибогу О.С. Зазначений виконавчий лист приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. 13.03.2020 року прийнято до виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61555187, яку ОСОБА_1 23.03.2020 року отримав поштою. Вказану постанову, яка прийнята приватним виконавцем на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає чинному законодавству та прийнята за відсутності законних підстав. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою.

Заявник (відповідач по справі, боржник) ОСОБА_1 та його представник адвокат Желєзняк В.К. у судовому засіданні на скарзі наполягали, просили задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ній зазначені.

Представник приватного виконавця Сколибога О.С. адвокат Губорєв К.С. у судому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити в повному обсязі.

Позивач по справі (стягувач) ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути скаргу без її участі.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

10.04.2019 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (суддя Кофанов А.В.).

24.04.2020 відповідно до ст.14 ЦПК України справа надійшла в провадження судді Кіяшко В.О. у зв`язку зі звільненням судді Кофанова А.В. у відставку.

09.06.2020 надійшло клопотання приватного виконавця про відкладення слухання справи,

15.06.2020 надійшли заперечення на скаргу від приватного виконавця Сколибога О.С.

Інших процесуальних дій у справі не вчинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, суд

встановив

12.12.2018 Запорізький апеляційний суд прийняв постанову у цивільній справі Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/3915/15-ц, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу, стягнення частини вартості витрат на реконструкції житлового будинку.

Виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 12.12.2018 у цивільній справі Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/3916/15-ц в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

За заявою ОСОБА_3 03.03.2020 Вільнянський районний суд Запорізької області видав виконавчий лист. Зазначений виконавчий лист ОСОБА_3 як стягувач, подала приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Сколибогу Олександру Сергійовичу.

13.03.2020 приватний виконавець Сколибог О.С. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61555187.

Заявник вважає постанову приватного виконавця незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи обов`язки.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк.

У передбачений законом строк заявник звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду зі скаргою на дії приватного виконавця у цивільній справі Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/3916/15-ц. Ухвалою від 01.04.2020 у адміністративній справі № 280/2158/20 було відмовлено у відкритті та роз`яснено подати відповідну скаргу до Вільнянського районного суду Запорізької області. Зазначену ухвалу заявник отримав 06.04.2020, скаргу до Вільнянського районного суду Запорізької області подано 10.04.2020, у зв`язку з чим просить поновити йому пропущений строк.

Суд таку причину пропуску визнає поважною, а тому вважає за можливе поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з матеріалів справи вбачається, що виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 12.12.2018 у цивільній справі Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/3916/15-ц в частині виділення ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на рухоме майно не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Між тим за заявою ОСОБА_2 03.03.2020 Вільнянський районний суд Запорізької області видав ОСОБА_2 виконавчий лист № 314/3916/15-ц наступного змісту:

«Виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на причіп-фургон-Е SHMITZ, нз НОМЕР_1 , вартістю 209547грн, телевізор LG M 2232D вартістю 2519грн, ноутбук вартістю 8000грн, пилосос Philips FC вартістю 1679грн, телевізор LG СТ-25Q20 вартістю 750грн. музичний центр Thomson CS550 вартістю 500грн, мікрохвильову піч Panasonik NN GD 576 MZPE вартістю 1124грн, пральну машину LG WD1040NDK вартістю 2489грн, газову піч Electrolux вартістю 3659грн, бойлери Гореніє вартістю 3500грн, електром`ясорубку вартістю 1500грн, кріплення до ТВ LCD338 itech вартістю 439грн, меблі (диван і 2 крісла) вартістю 7000грн, котел газовий настінний вартістю 15000грн, а всього на суму 257706грн.

Зазначений виконавчий лист ОСОБА_2 , як стягувач подала приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Сколибогу Олександру Сергійовичу. Прийняв зазначений виконавчий лист до виконання приватний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61555187.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця від час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином судом встановлено, що виконавчий лист виданий за рішенням, вимога якого не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи, що виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, не передбачає заходи примусового виконання, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61555187 від 13.03.2020.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахування вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволенні скарги в частині визнанні протиправною постанову приватного виконавця, та скасування всіх обмежувальних заходів по вказаному виконавчому провадженні, так як сторонами не надано доказів, що ці заходи взагалі вчинялись.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,5,258-260,447,449,451 ЦПК України, суд

постановив:

поновити пропущений строк для подання скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С про відкриття виконавчого провадження № 61555187 від 13.03.2020 року з виконання виконавчого листа № 314/3916/15-ц, який виданий 03.03.2020 року Вільнянським районним судом Запорізької області.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С про відкриття виконавчого провадження № 61555187 від 13.03.2020 року з виконання виконавчого листа № 314/3916/15-ц, який виданий 03.03.2020 року Вільнянським районним судом Запорізької області, в частині виділення і передачі майна.

В задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали буде складений 22.06.2020 року.

Суддя : Вікторія Олександрівна Кіяшко

22.06.2020