Справа № 333/1123/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

за участі секретаря Мінаєвої В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про усунення від права спадкування за законом, про зміну черговості одержання права на спадкування.

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 18.04.1994 р. виконавчий комітет Комунарської районної Ради народних депутатів видав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідоцтво НОМЕР_3 про право власності на житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яким було посвідчено, що ця квартира внаслідок її приватизації належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Після видачі вказаного свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на житло орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації у 1994 році зареєструвало право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На цей час право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 помер.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки частки співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у цій квартирі вважаються рівними.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 27.08.1996 р., яким заповів належну йому частку в квартирі своєму сину ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. 1,2 ст. 549 ЦК України ( 1963 р.), такі особи:

ОСОБА_4 - син ОСОБА_5 та спадкоємець за заповітом від 27.08.1996 р., складеним за життя ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дружина ОСОБА_5 , яка на час смерті ОСОБА_5 була непрацездатною ( перебувала на пенсії за віком ) та у зв`язку з цим мала право на обов`язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_5 .

Розмір обов`язкової частки ОСОБА_6 у спадщині після померлого ОСОБА_5 ( з урахуванням того, що на час смерті ОСОБА_5 був наявний ще один спадкоємець за законом першої черги - ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_5 ) становить 1/9 ( 1/2 / 3 * 2/3 = 1/9 ) частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 померла.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 11/18 ( 1/2 + 1/9 = 11/18 ) частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 11.07.2006 р., яким заповіла належну їй частину в квартирі в рівних частках своїм синам ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. З ст. 1268 ЦК України (2003 р.), такі особи:

ОСОБА_7 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 ,

ОСОБА_4 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 .

Розмір частки ОСОБА_7 у спадщині після померлої ОСОБА_6 становить 11/36 ( 11/18 / 2 = 11/36 ) частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_7 помер.

Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 11/36 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_7 заповіт не складав. У зв`язку з вище викладеним позивач звертається до суду.

Відповідач за первісною позовною заявою в свою чергу надав зустрічну позовну заяву з наступними обґрунтуванням ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача та батько відповідачки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у віці 60 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 26.05.2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №3721. Згідно довідки про причину смерті до форми №106/о №1730, причина смерті ОСОБА_7 , 1956 р.н. - Алкогольна кардіоміопатія.

Заповіту за життя ОСОБА_7 складено не було. Відповідач ОСОБА_3 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом, як його рідна дочка, відповідно ст. 1261 ЦК України, яка згідно матеріалів спадкової справи №110/2016, заведеної Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Позивач ОСОБА_4 відноситься до спадкоємців другої черги спадкування за законом після померлого рідного брата ОСОБА_7 , відповідно до ст. 1262 Ж України. Факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є рідними штами, підтверджується матеріалами справи, а саме: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_7 , виданого 31.05.2016 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №1 та копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис №5.

Позивач ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, так як проживав та був зареєстрований на момент смерті брата ОСОБА_7 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_4, за однією адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 3.12.2016 року за №8433/04-09/3 (а.с. 80), відміткою про зареєстроване місце проживання у паспорті позивача.

Відповідач ОСОБА_3 жодної допомоги батьку ОСОБА_7 не надавала та ігнорувала його прохання надати кошти на лікування, купити ліки, продукти харчування, приготовити їжу, прибрати приміщення, здійснити догляд за ним, прийти відвідати його тощо. ОСОБА_3 приходила до батька ОСОБА_7 тільки 1 раз на рік на його день народження. Спадкодавець ОСОБА_7 постійно скаржився на доньку, що їй він не потрібен та залишив би заповіт на будь-кого. Відповідач ніколи не опікувалась лікуванням померлого, не займалась організацією його поховання.

Стверджує, що про стан хвороби свого батька відповідач знала давно, адже померлий ОСОБА_7 хворів багато років, а останні два роки був у тяжкому фізичному стані. Враховуючи викладене, відповідач ОСОБА_3 мала матеріальну можливість утримувати свого батька, оскільки є особою працездатною, мала можливість опікувати свого батька, однак своєю бездіяльністю умисно ухилялась від надання допомоги своєму батьку, який її потребував. У зв`язку з чим просить усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування та змінити черговість прийняття спадщини.

Представник позивача за первісним позовом наполягав на задоволенні первісної позовної заяви та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом заперечувала проти первісного позову та просила задовольнити зустрічну позовну заяву.

Свідок ОСОБА_8 , яка пояснила, що за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були в нормальних відносинах спілкувались між собою пробідували його. Інколи ОСОБА_3 приходила с продуктами до ОСОБА_7 .. ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_9 , яка пояснила, що дала аналогічні пояснення поясненням свідка ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_5 , який пояснив, що ОСОБА_7 його дід часто приходив до них з матір`ю до дому помитися поїсти бо він погано жив у зв`язку із втратою роботи. Поховання діда організував ОСОБА_4 . Його мати ОСОБА_3 в свою чергу надавала кошти у розмірі 1300 гривень для поховання ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 брат ОСОБА_4 багато пив вів поганий образ життя. Постійно підтримував ОСОБА_7 його брат ОСОБА_4 . ОСОБА_7 хотів, що ОСОБА_3 наглядала за ним бо ОСОБА_4 не справлявся з утриманням свого брата. Також пояснив, що донька ОСОБА_11 приходила до свого батька ОСОБА_4 та варила їсти приносила продукти. Вважає, що догляд за ОСОБА_7 здійснювала вона та її батько.

Свідок ОСОБА_11 , яка пояснила, що із ОСОБА_7 вона бачилась часто бо приходила до свого батька ОСОБА_4 та доглядала його, готувала їсти приносила продукти. ОСОБА_3 у ОСОБА_3 вона не бачила чи приходила до нього додому не знає. Із ОСОБА_3 не спілкується. ЇЇ батько сплачував за квартиру та робив інші платежі. Останні 5 років ОСОБА_4 на вулицю не виходить бо йому тяжко у зв`язку з інвалідністю. До цього ОСОБА_7 доглядала її бабуся. ОСОБА_7 звертався до своєї доньки ОСОБА_3 однак вона не приходила до нього.

Свідок ОСОБА_12 , який пояснила, що ОСОБА_7 вів аморальний спосіб життя, сильно вживав алкогольними напоями та сильно болів. ОСОБА_11 просила її допомогти принести ліки йому.

Суд, вислухавши сторін, пояснення свідків вивчивши письмові матеріали приходить до наступних висновків.

18.04.1994 р. виконавчий комітет Комунарської районної Ради народних депутатів видав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідоцтво НОМЕР_3 про право власності на житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яким було посвідчено, що ця квартира внаслідок її приватизації належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Після видачі вказаного свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на житло орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації у 1994 році зареєструвало право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На цей час право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 помер.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки частки співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у цій квартирі вважаються рівними.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 27.08.1996 р., яким заповів належну йому частку в квартирі своєму сину ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. 1,2 ст. 549 ЦК України ( 1963 р.), такі особи:

ОСОБА_4 - син ОСОБА_5 та спадкоємець за заповітом від 27.08.1996 р., складеним за життя ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дружина ОСОБА_5 , яка на час смерті ОСОБА_5 була непрацездатною ( перебувала на пенсії за віком ) та у зв`язку з цим мала право на обов`язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_5 .

Розмір обов`язкової частки ОСОБА_6 у спадщині після померлого ОСОБА_5 ( з урахуванням того, що на час смерті ОСОБА_5 був наявний ще один спадкоємець за законом першої черги - ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_5 ) становить 1/9 ( 1/2 / 3 * 2/3 = 1/9 ) частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 померла.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 11/18 ( 1/2 + 1/9 = 11/18 ) частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 11.07.2006 р., яким заповіла належну їй частину в квартирі в рівних частках своїм синам ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. З ст. 1268 ЦК України (2003 р.), такі особи:

ОСОБА_7 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 ,

ОСОБА_4 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 .

Розмір частки ОСОБА_7 у спадщині після померлої ОСОБА_6 становить 11/36 ( 11/18 / 2 = 11/36 ) частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_7 помер.

Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 11/36 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_7 заповіт не складав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України ( 1963 р. ), який діяв на час смерті ОСОБА_5 та протягом шести місяців після його смерті: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом».

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України ( 1963 р.): «Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його ( не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку ) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям».

За змістом ст. 535 ЦК України (1963 р. ): «Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки ( усиновителі ) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом ( обов 'язкова частка ). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку».

В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України ( 1963 р. ): «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого».

За змістом ст. 548 ЦК України ( 1963 р. ): «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України (1963 р. ): «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття

спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини».

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України ( 2003 р. ), який діяв на час смерті ОСОБА_6 та протягом шести місяців після її смерті: «7. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті».

За змістом ст. 1233 ЦК України ( 2003 р. ): «1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті».

За ч. 1 ст. 1235 ЦК України ( 2003 р.): «1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також: інших учасників цивільних відносин».

В силу ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України ( 2003 р. ): «3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. З ст. 1268 ЦК України (2003 р.), такі особи:

ОСОБА_7 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 ,

ОСОБА_4 - син ОСОБА_6 та спадкоємець за заповітом від 11.07.2006 р., складеним за життя ОСОБА_6 .

Розмір частки ОСОБА_7 у спадщині після померлої ОСОБА_6 становить 11/36 ( 11/18 / 2 = 11/36 ) частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_7 помер.

Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 11/36 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_7 заповіт не складав.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України ( 2003 р. ), який діяв на час смерті ОСОБА_7 та протягом шести місяців після його смерті:

«2. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від Ті прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

За змістом ст. 1261 ЦК України ( 2003 р. ): «1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки».

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України ( 2003 р.),: «1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини».

В силу ч. 1 ст. 1270 ЦК України ( 2003 р.): «1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини».

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 , оскільки вона є донькою ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_7 вона прийняла спадщину в порядку, встановленому ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України ( 2003 р.), а саме подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Масловець Л.С. відповідну заяву про прийняття спадщини. Однак 20.02.2017 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Масловець Л.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_7 , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вище викладене позовні вимоги позивача про визнання за ОСОБА_3 , право власності на 11/36 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є обгунтованими законними та такими, що підлягають задоволенню

Окрім цього позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача судові витрати - судовий збір у сумі 1375,00 грн., який було сплачено при поданні позовної заяви про визнання права власності на 33/72 часток спірної квартири (із розрахунку 300 000 грн. (вартість квартири)* 33/72 = 137 500 грн.*1% = 1375,00 грн.).

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, 16.06.2017 року ОСОБА_3 подано уточнену позовну заяву зі зменшенням розміру позовних вимог з 33/72 частин на 11/36 частин, тобто судовий збір з 11/36 частин складатиме 916, 67 грн. (із розрахунку 300 000 грн. (вартість квартири)* 11/36 = 91 666, 67.* 1% - 916, 67 грн.). Отже, дані вимоги підлягають задоволенню в межах ціни позову за уточненою позовною заявою.

Зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно положень п. 6 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 Цивільного Кодексу стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

За положеннями п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду іівільних і кримінальних справ про спадкування», виходячи зі змісту зазначеної норми, тобто ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ІПК повинен встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт гребування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво а потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість позивачем за зустрічною позовною заявою не надано суду доказів про сукупність обставин: ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

До показань свідків з боку позивача так збоку відповідача ставиться критично. Оскільки кожна із сторін надавала пояснення які стосувалися кожної сторони, окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 208, 213-215 ЦПК, ст. 1217, 1223, 1224, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України (2003 р.), 524, 534, 535, 548, 549 ЦК України (1963 р. ), Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 11/36 частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 916, 67 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про усунення від права спадкування за законом, про зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко