Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/279/20
№ провадження 2/624/144/20
РІШЕННЯ

іменем України

смт. Кегичівка 25 червня 2020 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі:

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/279/20,

найменування (ім`я) сторін:

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представники позивача: Гребенюк Олександр ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та відповідь на відзив.

Позивач АТ КБ «Приватбанк», в особі представника Гребенюка О.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 37664,40 грн за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2006 року та понесених судових витрат у розмірі 2102 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 16 жовтня 2006 року.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається).

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.

Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

При цьому, при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку гроші кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Таким чином, у порушення вимог п.6.5 Договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач ОСОБА_4 станом на 22 березня 2020 року має заборгованість 37664,40 грн., яка складається з наступного: 17854,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 17854,42 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 7344,22 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України; 10196,03 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1769,73 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк», представник позивача просить суд стягнути заборгованість у сумі 37664,40 грн., яка утворилася станом на 22 березня 2020 року, що підтверджується відповідним розрахунком.

Крім того, просить стягнути з відповідача і понесені банком судові витрати у справі, у сумі 2102 грн.

В відповіді на відзив зауважує, що в договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх із положеннями договору, відповідач отримав повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписав кредитний договір/заяву на отримання кредиту.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Щодо права односторонньої зміни тарифів та банків та інших умов кредитування зазначає, що клієнт не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими.

Стосовно надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки зазначає, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Таким чином, надати підтвердження відправлення повідомлень не вбачається можливим.

Позиція відповідача.

16 жовтня 2006 року ОСОБА_4 отримав кредитну картку з лімітом 2400 грн, шляхом підписання анкети-заяви, в якій була визначена процентна ставка в розмірі 3% на місяць з розрахунку на 360 днів у році, яка визначена та регулюється Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами до картки, проте зазначені умови, правила та тарифи не були ним підписані, тому вважає, що їх не можна вважати складовою чинного на час виникнення боргу кредитного договору. Крім цього, у цій анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (у вигляді порядку та умов нарахування відсотків, а також умов грошової суми та у фіксованому розмірі).

Свої обов`язки за договором він виконував в повному обсязі та своєчасно до 01 червня 2018 року (останній платіж мав місце 07 травня 2018 року). Після цього, платежі не здійснювалися у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Зазначає, що у розрахунку заборгованості за кредитом банком задвоєно відсотки на прострочене тіло кредиту. Так, станом на 30 вересня 2019 року тіло кредиту склало 12690,25 грн. в цю суму враховано і прострочене тіло кредиту у сумі 5164,17 грн. однак банк до 12690,25 грн додає вдруге прострочене тіло кредиту в розмірі 5164,17 грн і виставляє прострочене тіло кредиту в розмірі 17854,42 грн, нараховуючи двічі і відсотки. Крім того, з 01 жовтня 2019 року до 22 березня 2020 року банк нарахував відсотки за простроченим кредитом у сумі 7344,22 грн на тіло кредиту 17854,42 грн, хоча тіло кредиту станом на 30 вересня 2019 року в розрахунках банку, доданих до позовної заяви становить 12690,25 грн. Тобто, заборгованість за тілом кредиту за одну добу збільшилась на 5164,17 грн. Хоча фактично з 01 жовтня 2019 року по 22 березня 2020 року проценти за прострочене тіло кредиту повинні складати 2284,25 грн (12690,25х3%х6міс.) і борг повинен складати 12690,25+2284,25=14974,05 грн. Це є не що інше, як неправомірне завищення банком тіла кредиту та відсотків за кредитом.

Крім того, в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16 жовтня 2006 року, зазначена відсоткова ставка за кредитом. З 16 жовтня 2006 року відсоткова ставка (поточна заборгованість) складає 30%, з 01 вересня 2014 року 34,8%, а з 01 квітня 2015 року 43,20% при цьому має місце відсутність зазначених підстав для встановлення вказаних відсоткових ставок, що вказує на порушення позивачем чинного цивільного законодавства.

Окрім цього, відповідача не було повідомлено про збільшення процентної ставки ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином.

Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

16 квітня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» в особі представника звернулося до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 23 квітня 2020 року, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 травня 2020 року.

15 травня 2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву про стягнення заборгованості.

26 травня 2020 року від представника позивача Савіхіної А.М. АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів до матеріалів справи.

12 червня 2020 року від представника позивача Ванжи Н.В. АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив.

Сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час повідомленні належним чином, через канцелярію суду надали заяви, в яких просили провести розгляд справи без їх участі, окрім того:

представник позивача про підтримання позову,

відповідач про винесення рішення на розсуд суду.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що згідно копії анкети-заяви від 16 жовтня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір без номера.

Відповідно до цієї заяви встановлено кредитний ліміт 2400 грн, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту зберігається з терміном кредитної картки. Термін дії картки 2 роки, номер картки НОМЕР_1 (а.с.27).

До позовної заяви банк додав також копію примірника Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, без підпису ОСОБА_4 , де зазначені умови та правила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування (а.с.28-33).

Також банком надана довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_4 з якої вбачається, що:

Старт рахунку 12 жовтня 2006 року,

зміна кредитного ліміту 12 жовтня 2006 року - кредитний ліміт 2400,00 грн;

зміна кредитного ліміту 12 лютого 2009 року - кредитний ліміт 1600,00 грн;

зміна кредитного ліміту 20 січня 2011 року - кредитний ліміт 1800,00 грн;

зміна кредитного ліміту 21 січня 2011 року - кредитний ліміт 1800,00 грн;

зміна кредитного ліміту 23 лютого 2011 року - кредитний ліміт 2000,00 грн;

зміна кредитного ліміту 13 жовтня 2011 року - кредитний ліміт 7300,00 грн;

зміна кредитного ліміту 20 червня 2017 року - кредитний ліміт 13000,00 грн;

зміна кредитного ліміту 19 серпня 2018 року - кредитний ліміт 0,00 грн; (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_4 було видано платіжку картку НОМЕР_1 , строк дії в анкеті-заяві указаний 2 роки, а в довідці про видані картки термін дії вказаний до 10/12.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» було надано довідку, в якій зазначено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки:

НОМЕР_1 - дата відкриття 23 грудня 2010 року, термін дії 12/11;

342472 - дата відкриття 02 жовтня 2006 року, термін дії 10/12;

192739 - дата відкриття 26 вересня 2012 року, термін дії 07/16;

973282 дата відкриття 10 грудня 2016 року, термін дії 12/20;

973282 - дата відкриття 07 квітня 2017 року, термін дії 03/22 (а.с.25).

Крім цього, представником позивача долучено копію паспорта відповідача ОСОБА_4 , яка завірена підписом останнього із проставленням дати 28 квітня 2009 року (а.с.38).

Згідно виписки про рух коштів відповідач активно користувався наданою йому кредитною карткою (а.с.17-24).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2006 року встановлено, що ОСОБА_4 станом на 22 березня 2020 року має заборгованість 37664,40 грн., яка складається з наступного: 17854,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 17854,42 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 7344,22 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України; 10196,03 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1769,73 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.16).

Також, позивачем надано копію анкети-заяви від 23 грудня 2010 року ОСОБА_4 відповідно до якої від бажає намір отримати картку «Універсальна» з лімітом 1600 грн.

4.Норми права, які застосував суд.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

5.Мотиви з яких виходив суд.

Так, з наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що 16 жовтня 2006 року між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір приєднання без номеру. При цьому, у вказаній заяві підписаній сторонами справи, указані: кредитна карта універсальна, строк дії картки - 2 роки, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році та номер карти НОМЕР_1 .

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, Банк просить суд стягнути з відповідача на його користь, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), та заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню, а також штрафи (фіксована частина) та (процентна складова), яка утворилася станом на 22 березня 2020 року.

Встановлено, що у заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 жовтня 2006 року, позивач посилався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг».

Що стосується витягів з «Тарифів Банку» та «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку», матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанку».

З урахуванням вказаного, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_4 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Отже, вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з ОСОБА_4 нарахованої пені, а також штрафи задоволенню не підлягають.

Більше того, копія витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» банку (позивача), належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що також вказано у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд також враховує і те, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить підпису відповідача, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами справи 16 жовтня 2006 року шляхом підписання заяви, оскільки протилежні висновки суперечили б вищенаведеним вимогам ч.ч.1, 2 ст.207, ст.1055 ЦК України про письмову форму договору.

Крім того, поза увагою суду не може залишитися і те, що банк систематично змінює зміст Умов та Тарифів надання послуг, а отже надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 04.09.2019 у справі №382/1131/18, а також правовою позицією висловленою у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

В анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суду також надано копію анкети-заяви від 23 грудня 2010 року ОСОБА_4 відповідно до якої від бажає намір отримати картку «Універсальна» з лімітом 1600 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 22 березня 2020 року виникла заборгованість, зокрема за тілом кредиту у розмірі 37664,40 грн.

На підтвердження розміру заборгованості АТ КБ «Приватбанк» надав розрахунки заборгованості за договором №б/н від 16 жовтня 2006 року станом на 31 травня 2015 року, станом на 30 вересня 2019 року та станом на 22 березня 2020 року.

Оскільки, відповідач фактично отримав кредит, користувався ним та періодично погашав заборгованість, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту по договору б/н від 16 жовтня 2006 року, станом на 22 березня 2020 року у розмірі 17854,42 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 7344,22 грн заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання, згідно ст. 625 ЦК України, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у заяві від 16 жовтня 2006 року сторонами погоджена базова процентна ставка у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості за користування кредитними коштами.

Також, судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти (заборгованість за тілом кредиту) в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті.

Враховуючи те, що боржник не звільняється від обов`язку повернути Банку суму фактично отриманих кредитних коштів, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивача 17854,42 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7344,22 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, про що свідчить платіжне доручення від 06 квітня 2020 року (а.с.48).

Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості кредитом 25198,64 грн, то відповідно слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 25198,64*100 % /37664,40 = 66,9%; 2102*66,9% / 100 % = 1406,24 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1406,24 грн.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25198 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто вісім) грн 64 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1406 (одна тисяча чотириста шість) грн 24 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Кегичівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001 м. Київ вул. Грушевського, б.1Д., адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

представники позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. В-Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.М. Куст