Ухвала

Іменем України

22 червня 2020 року

м. Київ

справа № 679/1649/19

провадження № 61-8570ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 квітня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

у якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені у зв`язку розвитком здібностей дитини. Крім того просила стягнути з відповідача витрати, понесені на лікування спільного сина.Посилаючись на те, що батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь половину вартості понесених нею додаткових витрат на дитину

у розмірі 2 655 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 655 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року в частині стягнення додаткових витрат на придбання учнівських квитків в розмірі 330 грн і витрат з оплати занять ОСОБА_3 в СК «НОКАУТ» у квітні 2019 року в розмірі 200 грн скасовано

і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 додаткових витрат на придбання учнівських квитків в розмірі 330 грн і витрат з оплати занять ОСОБА_3 в СК «НОКАУТ» у квітні 2019 року в розмірі 200 грн відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року,

у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення в частині стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору, оскільки він відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень ОСОБА_1 зазначає, що суди застосували статтю 141 ЦПК України, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 357/1181/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 212/6885/16-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 359/9424/17, від 25 березня 2020 року у справі № 753/8005/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 607/16045/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 754/12095/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Суди встановили, що відповідач, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 04 липня 2019 року віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильскої катастрофи.

Відповідно до змісту частин першої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат,

з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони

є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц (провадження № 14-55цс19).

У цій справі (№ 679/1649/19) ОСОБА_1 є відповідачем, і позовні вимоги пред`явлені до нього за позовом ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої і апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн.

Стосовно наведених ОСОБА_1 висновків Верховного Суду про звільнення відповідачів від сплати судового збору і, відповідно, відшкодування витрат зі сплати судового збору за рахунок держави, то вони стосуються інших категорій осіб, звільнених від сплати судового збору на підставі пункту 8, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 квітня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат