Постанова

Іменем України

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 461/7915/16-ц

провадження № 61-20268св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради,

третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора,

особи, які подавали апеляційну скаргу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Першої львівської державної нотаріальної контори.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є рідною тіткою померлого ОСОБА_4 та є рідною сестрою батька померлого - ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і записом акта про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , записом акта про народження ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний строк вона не змогла звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки лише у вересні 2016 року дізналася про його смерть.

При цьому вона проживає в іншій місцевості - в с. Загір`я Зборівського району Тернопільської області, є учасником Великої Вітчизняної війни, через свій похилий вік (86 років) та фізичний стан не могла самостійно реалізувати свої цивільні права та інтереси.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 24 січня 2017 року позов задовольнив. Визначив ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції мотивував рішення наявністю поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4 в установлений законом термін.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як особи, які не брали участі у справі, звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Львівський апеляційний суд постановою від 09 жовтня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнив. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що суд першої інстанції не встановив усіх спадкоємців померлого ОСОБА_4 , в результаті чого до участі в розгляді справи не залучив як відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які у визначений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, хоча рішенням суду першої інстанції вирішено питання про їх права та обов`язки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 06 листопада 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не довели факту родинних відносин та не надали документів на підтвердження цих обставин, що дало б можливість суду віднести їх до осіб, визначених у статтях 1261-1265 ЦК України.

Сам по собі факт подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини не може бути обставиною, що дає право на спадкування.

Підстав у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для оскарження рішення суду першої інстанції також не було, оскільки їхні права та інтереси, як спадкоємців ОСОБА_4 не зачіпаються, допоки вони не встановлять факт родинних відносин.

Апеляційний суд мав усі підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки їх права та інтереси рішенням суду першої інстанції не порушено.

20 січня 2020 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_2 мотивовані тим, що касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана постанова апеляційного суду є такою, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є учасниками спадкового процесу, тому незалучення їх до розгляду цієї справи порушує їхні права на прийняття спадщини, оскільки вони своєчасно звернулися з відповідними заявами до нотаріуса.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Галицького районного суду м. Львова.

13 січня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи встановлені судами

25 червня 2012 року помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Згідно з копією спадкової справи № 291/2012 до майна померлого ОСОБА_4 09 липня 2012 року ОСОБА_2 подав до Першої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті племінника ОСОБА_4

06 грудня 2012 року ОСОБА_3 подав до Першої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 .

Аналогічну заяву до Першої львівської державної нотаріальної контори заяву 18 грудня 2012 року подала ОСОБА_10 , яка, зокрема, зазначила, що, крім неї, спадкоємцями є дядько спадкодавця ОСОБА_2 та його двоюрідний брат ОСОБА_3 .

Заява ОСОБА_1 зареєстрована 27 жовтня 2016 року за № 1623/02-14 та додана до спадкової справи № 291/2012, заведеної після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до листа Першої львівської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2016 року № 2048/02-14, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 нікому не видавалися.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першою статті 33 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), якщо спір не врегульовано, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Установивши, що позов у цій справі стосується безпосередньо прав та обов`язків інших осіб, - спадкоємців померлого ОСОБА_4 , які не були залучені до участі у справі як відповідачі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На стадії перегляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі, та залучати співвідповідачів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відмову в задоволенні позову.

Аргументи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність рішення не впливають.

Разом із тим позивач має право звернутися до суду з позовом до належних відповідачів згідно з вимогами процесуального закону.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні

підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко