Провадження № 22-ц/811/1060/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року в складі судді Романюка В.Ф. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування,-

встановила:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про зупинення провадження у справі.

Заяву обґрунтовувала нявністю судового спору між тими самими сторонами, в порядку ст. 1258 ЦК України про усунення від спадщини за померлим ОСОБА_6 спадкоємців першої черги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .. Тобто, вирішення питання усунення перешкод від спадщини спадкоємців першої черги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у справі №466/4914/17, виключить спір по справі № 466/10612/19. Просила заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_7 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі № 466/10612/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування до набрання законної сили судовим рішенням Львівського апеляційного суду у справі № 466/4914/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , з такою не погоджується.

Звертає увагу на норми цивільного процесуального права, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за якими суд повинен зупинити провадження у справі з підстав неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається у відповідному судочинстві, у випадку можливості встановлення в іншій справі питань, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов від яких залежить можливість її розгляду.

Стверджує, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у цій справі виключає можливість на підставі наявних доказів, самостійно встановити обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги.

Вважає, що наявність цивільної справи № 466/4914/17 про визнання права власності в порядку спадкування, не є підставою, за якою провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки наявні у справі докази дозволяють встановити обставини, які є предметом судового розгляду.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.04.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування, відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.04.2019.

Крім цього, в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування, предметом розгляду якої є спадкове майно, яке належало спадкодавцеві ОСОБА_6 , тому вирішення питання про усунення від спадщини спадкоємців першої черги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , виключить спір про зміну черговості спадкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Врахувавши наведене, суд прийшов переконання, що цивільну справу №466/10612/2019 неможливо розглянути до розгляду Львівським апеляційним судом апеляційної скарги у справі № 466/4914/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки результат її розгляду безпосередньо вплине на розгляд даної справи, тому зупинив провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Львівського апеляційного суду у справі №466/4914/17.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом з цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній справі.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у цивільній справі №466/4914/17 (до вирішення якої зупинено провадження у даній справі) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкуванняє виключно питання, які зводяться до наявності чи відсутності підстав для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, тобто позасудовий порядок спадкування майна позивачем має бути вичерпаний.

При цьому, зміна черговості спадкування врегульована статтею 1259 ЦК України, зазначене питання є значно вужчим та стосується можливості спадкоємця за законом наступних черг, за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що він протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, при цьому про визнання права власності в порядку спадкування може звертатися спадкоємець за законом будь якої черги.

Разом з цим, колегія суддів приходить переконання про те, що предмети вказаних позовів не є такими, що виключають один одного, а навпаки стосуються різних прав спадкоємців у правовідносинах спадкування та захисту своїх прав у цій сфері.

Таким чином, зупиняючи провадження по даній справі суд першої інстанції чітко не визначив та не вказав, з`ясування яких саме обставин у ході розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування, унеможливлює розгляд даної справи.

Між правовідносинами, які випливають із відповідних справ, що розглядаються, не існує тісного матеріально-правового зв`язку, тому доводи сторони відповідача не свідчать про обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Враховуючи наведене, районний суд помилково встановив наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки, як предмети так і підстави позовів у справах між сторонами є різними.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що передшкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 червня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк