Провадження №6/521/400/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про примусовий вхід до приміщення квартири, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. з поданням про примусовий вхід до приміщення квартири, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 .

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 56003912 з примусового виконання виконавчого листа № 521/17463/14-ц від 12.10.2015 року виданого Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму за виконавчим документом 13430,00 доларів США та суму сплаченого судового збору у розмірі 1740,53 грн., еквівалент суми на день відкриття виконавчого провадження становить 361123,60 грн. 23.03.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Долинським М.М. було відкрито виконавче провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за адресою, яка зазначена у виконавчому документі АДРЕСА_1 . Однак боржником не були виконані вимоги виконавчих документів. 28.07.2018 р. приватним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження на направлено запити для з`ясування майнового стану боржника. Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 21.11.2017 р. за №104489103 за боржником на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 . Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 03.04.2019 р. інформація стосовно відкритих номерів рахунків в банківських установах та про джерела отримання доходів боржника відсутня. Згідно з відповідями Пенсійного фонду України отриманих виконавцем від 29.03.2019 р. інформація стосовно місця роботи та отримання пенсії відсутня. 06.12.2017 р. приватним виконавцем з метою проведення опису та арешту майна за адресою: АДРЕСА_1 був здійснений вихід. В ході здійснений виконавчих дій встановлено, що боржник за вказаною адресою не мешкає, квартира зачинена, зі слів сусідів боржник з`являється до квартири рідко, у зв`язку з чим провести опис та арешт майна не виявилось можливим, про що складено акт від 06.12.2017 р. 14.12.2017 р. та 19.12.2017 р. виконавцем здійснено ще дві спроби здійснити опис та арешт майна боржника з метою виконання рішення суду, які також виявились без результатними. Тобто, боржник постійно ухиляється від отримання будь-яких листів виконавця, двері за місцем проживання боржника ніхто не відчиняє. У зв`язку з вищевикладеним, для повного та фактичного виконання рішення суду приватний виконавець звернувся до суду з поданням про примусовий вхід до приміщення квартири.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.06.2020 р. справа була передана на розгляд судді Плавич. І.В.

Відповідно до Розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 02.07.2020 року справу було передано на повторний автоматизований розподіл у зв`язку з перебування судді Плавича І.В. у щорічній відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 р. справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В.

Відповідно до ч. 2 ст.439ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 56003912 з примусового виконання виконавчого листа № 521/17463/14-ц від 12.10.2015 року виданого Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму за виконавчим документом 13430,00 доларів США та суму сплаченого судового збору у розмірі 1740,53 грн., еквівалент суми на день відкриття виконавчого провадження становить 361123,60 грн.

Приватним виконавцем 23.03.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56003912.

06.12.2017 року приватним виконавцем був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , але як вбачається з акту від 06.12.2017 р. боржник за вказаною адресою не мешкає, квартира зачинена, зі слів сусідів боржник з`являється у квартирі рідко.

Як вбачається з актів від 14.12.2017 р. та 19.12.2017 р. приватним виконавцем здійснено ще два виходи за місцем реєстрації боржника для здійснення опису та арешту майна боржника з метою виконання рішення суду, однак двері ніхто не відкрив.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9Конституції України є частиною національного законодавства України.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Державним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до квартири, яка на праві власності належить боржнику, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а і реєстрацію боржника у вказаній квартирі, його фактичне проживання за вказаною адресою тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла, з матеріалів подання вбачається, що боржник за адресою, зазначеною в поданні фактично не проживає, доказів наявності майна боржника в квартирі за вказаною адресою суду не надано.

За таких обставин суд вважає подання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про примусовий вхід до приміщення квартири, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.В.Мурзенко

03.07.20