Справа № 195/989/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19.06.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В., за участю: позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності та про визнання недійсним свідоцтва про право власності, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа орган опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог первісного позову

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , з позовом про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна. До розгляду справи по суті позивач декілька разів доповнювала та уточнювала свої позовні вимоги (а.с.102-103, а.с.160-164, а.с.183-185) і відповідно просить суд визнати свідоцтво серії НОМЕР_1 , видане 26.04.2010 виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_6 , про право власності на будинок АДРЕСА_1 недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний будинок.

Визнати , що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а також визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, набутого під час шлюбу з ОСОБА_6 , а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 частину магазину-кіоску по АДРЕСА_1 , на 1/2 частину нежитлового приміщення, торгівельно-готельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 .

За ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача виконавчий комітет Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Після чого, за клопотанням представника позивача, за ухвалою суду від 31.01.2019, в якості співвідповідача було залучено Мирівську сільську раду Томаківського району, яка є правонаступником прав та обов`язків Вищетарасівської сільської ради Томаківського району, з дня набуття повноважень Мирівською сільською радою, обраною Мирівською сільською об`єднаною територіальною громадою, відповідно до рішення Мирівської сільської ради від 25.12.2018 були визначені строки проведення реорганізації.

Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що 03 грудня 1983 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 . Шлюб зареєстровано Вищетарасівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №34.

Під час шлюбу з ОСОБА_6 вони побудували житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому зареєструвалися та проживали, а також набули у власність інше нерухоме майно, розташоване в цьому ж населеному пункті.

13 листопада 2006 року заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано.

У 2008 році ОСОБА_6 уклав новий шлюб із ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка, ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на зареєстроване за ним майно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 склав заповіт, за яким на випадок його смерті все своє майно він заповів їй. Проте як з`ясувалося при зверненні до нотаріальної контори, ОСОБА_6 склав новий заповіт, за яким усе своє майно заповів дружині ОСОБА_2 .

Прийняттям спадщини відповідачем ОСОБА_2 порушується її право спільної сумісної власності на майно, набуте із ОСОБА_6 у шлюбі.

Позивач зазначає, що за час шлюбу з ОСОБА_6 вони побудували трьохповерховий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , побудували торговельно-готельний комплекс, розташований за адресою АДРЕСА_1 , а також придбали магазин-кіоск, розташований по АДРЕСА_1 .

Вказане майно було зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 .

Зокрема, на магазин-кіоск по АДРЕСА_2 на підставі реєстраційного свідоцтва, виданого Марганецьким БТІ 29.11.1996 р.;

На торговельно-готельний комплекс на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.01.2004 р. виконкомом Вищетарасівської сільської ради;

Житловий будинок по АДРЕСА_1 вони з ОСОБА_6 побудували ще у 1996 році, зареєструвалися та проживали у ньому, будинок був 100% готовності, були підведені інженерні мережі та комунікації, укладені договори з комунальними та енергопостачальними підприємствами на постачання води, газу, електроенергії. Оформленням документів на будівництво займався чоловік, в неї не було ніяких сумнівів, що документи на будинок у порядку, що будинок введений в експлуатацію та на нього оформлене право власності.

Однак після смерті ОСОБА_6 вона дізналася, що право власності на їх спільний будинок ОСОБА_6 набув на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.04.2010 року Виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району.

В зв`язку з цим, позивач вважає видане вищевказане свідоцтво незаконним, оскільки цим свідоцтвом порушені її права власника у спільній сумісній власності подружжя - будинок був побудований за їхні із ОСОБА_6 спільні кошти у період шлюбу, будинок ними експлуатувався більше 10 років, вони були у ньому зареєстровані, користувалися послугами газо-, водо-, електропостачання.

На момент видачі свідоцтва діяв Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ № 923 від 08 жовтня 2008 р. в редакції від 10.02.2010 (надалі Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами за формою згідно з додатком 1.

Відповідно до пункту 17 Порядку, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією сертифіката відповідності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тому, позивач вважає, що у відповідача Виконкому Вищетарасівської сільської ради були відсутні правові підстави для видачі на ім`я ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на будинок, оскільки діючим на той час законодавством був встановлений порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів.

Оскільки оскаржуване свідоцтво є незаконним, необхідно також скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва серії НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що так як житловий будинок був побудований та фактично закінчений будівництвом під час її шлюбу з ОСОБА_6 вона має право власності на половину будівельних матеріалів, з якого побудований будинок, а також на половину будинку після вводу його у експлуатацію. Також оскільки магазин-кіоск та торговельно-готельний комплекс були набуті під час шлюбу з ОСОБА_6 , вони є спільною сумісною власністю подружжя, і їй та ОСОБА_6 за законом належить в рівних частках по Ѕ частині кожному.

За життя ОСОБА_6 вона користувалася вказаним майном, була зареєстрована (і зареєстрована по цей час) та проживала у будинку, після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 він не перешкоджав їй у доступі та користуванні будинком та іншим спільним майном. Оскільки ОСОБА_7 почав організовувати життя з іншою жінкою, вона не створювала йому у цьому незручностей, та в будинку фактично проживав він з відповідачкою. У торговельно-готельному комплексі вона здійснювала свою підприємницьку діяльність. Крім цього, до смерті ОСОБА_6 користувався приміщенням у зареєстрованій на її ім`я перукарні по АДРЕСА_2 , де він здійснював свою підприємницьку діяльність. Вона з ОСОБА_6 мали нормальні стосунки, спору щодо користування їхнім спільним майном між ними не було.

Однак після смерті ОСОБА_6 постало питання щодо її частки у спільній сумісній власності, оскільки все зареєстроване за ним майно за заповітом успадковує його нова дружина, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Отже, ОСОБА_5 (малолітня дитина) також успадковує обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, незалежно від наявності заповіту.

Тому на цей час відповідачами у справі є ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом, та ОСОБА_5 , спадкоємець за законом, і на підставі норм Сімейного кодексу України, що регулюють виникнення права спільної сумісної власності, вона звертається до суду з цим позовом про визнання за нею права власності на половину вищевказаного майна.

Згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно вартість нежилого приміщення Торговельно-готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 82 058 грн.

Згідно висновку суб`єкта оцінювальної діяльності ФОП ОСОБА_8 від 05.05.2017 ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 784 809 грн.

Згідно висновку суб`єкта оцінювальної діяльності ФОП ОСОБА_8 від 15 15.2017 ринкова вартість магазину-кіоску по АДРЕСА_2 область складає 70 818 грн.

Короткий зміст позовних вимог зустрічного позову (а.с.117-120).

Представник відповідача ОСОБА_2 (яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 ) адвокат Яковлева Т.В. звернулася до суду з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації, про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна за ОСОБА_2 , а саме право власності на 1/2:

1)земельної ділянки площею 502 кв.м. за адресою в

АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення підвалу, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької

діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №828

2)земельної ділянки площею 690 кв.м. за адресою в

АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення кафе «Волна», що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької

діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №827

3)земельної ділянки площею 470 кв.м. за адресою в АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення гаражів та складу культтоварів, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №829

4)квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,

що належали ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що під час шлюбу з ОСОБА_9 відповідачка ОСОБА_1 набула право власності на ряд об`єктів, а саме:

1)земельну ділянку площею 502 кв.м. за адресою в АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення підвалу, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №828

2)земельну ділянку площею 690 кв.м. за адресою в АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення кафе «Волна», що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №827

3) земельну ділянку площею 470 кв.м. за адресою в АДРЕСА_2 для обслуговування приміщення гаражів та складу культтоварів, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності від 23.05.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Горпиняк В.О., зареєстрованим у реєстрі за №829

4) трьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується розпискою ОСОБА_10 від 22.10.2004 р.

13 листопада 2006 р. заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було розірвано.

З положень закону випливає, що ОСОБА_9 мав право на 1/2 об`єктів, придбаних відповідачкою під час їх шлюбу.

Заповіт від 25.05.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., зареєстрований у реєстрі за №260 містить таке розпорядження ОСОБА_9 : «...на випадок своєї смерті роблю заповітне розпорядження: усе своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося, в тому числі грошові кошти та заощадження, майнові та немайнові права, і взагалі, все те, що на день смерті моєї буде мені належати і я матиму право, заповідаю ОСОБА_2 , 1985 р.н.».

Отже, відповідно до цього розпорядження ОСОБА_2 має право на пред`явлення позову до відповідачки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Представник відповідача по первісному позову відповідно надала відзив на уточнену позовну заяву (а.с.179-181), де заперечує проти позову у повному об`ємі, позивач надала відзив на зустрічний позов де також заперечує проти зустрічного позову в повному обсязі.

Аргументи учасників справи.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 та представник позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги зазначені в позовній заяві, та просять їх задовольнити.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 , проти позову заперечують в повному обсязі, в його задоволенні просить відмовити. Зустрічний позов підтримали.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні надала суду додаткові пояснення , що вона знайома з ОСОБА_9 з 2006 року, у 2008 році вони зареєстрували шлюб, а у 2009 році у них народилася донька. При цьому додала, що у спірний будинок ОСОБА_9 завів її у 2007 році, де були голі стіни. І вони разом здійснювали облаштування кімнат, робили стелі, вікна, опалення. Після чого вони зареєстрували вказаний будинок по АДРЕСА_2 . На той час брали два кредити на лікування ОСОБА_9 та один кредит на облаштування будинку, потім ввели його в експлуатацію. Вказані кредити вона виплатила після смерті чоловіка ОСОБА_9 . Їй відомо, що ОСОБА_9 спілкувався з колишньою дружиною ОСОБА_1 , оскільки у них була спільна неповнолітня дитина. ОСОБА_2 також додала, що у 2009 році було знесено старий будинок під соломою, де була зареєстрована ОСОБА_1 , а на його місці побудовано спірний будинок, почали його будувати у 2008, за два роки вони побудували житловий будинок, де вона зареєструвалася з дитиною.

Представник відповідача Мирівської сільської ради - в.о. старости села Вищетарасівка ОСОБА_11 суду пояснила, що з метою узаконення самовільної зміни плану забудови земельних ділянок (житлових будинків), враховуючи пропозиції відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Томаківської райдержадміністрації, керуючись постановою КМУ від 09.09.2009 № 1035 «Про затвердження тимчасового порядку погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» виконавчим комітетом Вищетарасівської сільської ради прийнято відповідне рішення №3 від 28.01.2010. Відповідно до пункту 1 даного порядку встановлюється порядок погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками - фізичними особами у період з 05.08.1992 до 01.01.2008 без дозволу на виконання будівельних робіт, на підставі заяви про надання довідки про погодження прийняття в експлуатацію приватної будівлі, яка подається до 31.12.2010. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_9 звернувся до виконавчого комітету Вищетарасівської сільської ради про узаконення змін до забудови присадибної ділянки по АДРЕСА_1 та погодження акту готовності об`єкта до експлуатації та отримав відповідне рішення №4 від 28.01.2010 для отримання довідки про погодження прийняття приватної будівлі в експлуатацію. Відповідно до п.2 Тимчасового порядку за достовірність поданих документів несе відповідальність забудовник. На підставі пакету документів виконком сільської ради надає рішення №8 від 22.02.2010 «Про надання дозволу на оформлення свідоцтва про право власності ОСОБА_9 ». При цьому ОСОБА_11 додала, що на момент видачі рішень ОСОБА_9 був головою домогосподарства, разом з ним зареєстровані ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_12 (син), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_13 (онука). Тобто представник ОСОБА_11 пояснила, що порушення законодавства з боку органів місцевого самоврядування не вбачається. Визнання житлового будинку АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_9 і ОСОБА_1 просить віднести на розсуд суду.

Третя особа представник органу опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації Бірзул Т.В. в судовому засіданні пояснила, що вона проти первісного позову не заперечує, так як у відповідачки в наявності є ще житлове приміщення, і права неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 порушено не буде.

У судовому засіданні було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_14 1959 р.н., в судовому засіданні пояснив, що проживає в селі Вищетарасівка з народження, а з ОСОБА_1 та ОСОБА_9 він почав спілкуватися з 1980-1981 року. Сім`я ОСОБА_15 проживали тривалий час в старому будинку з матір`ю позивача. Потім вони побудували новий будинок, будували вони його на протязі 5-6 років. Як йому відомо будували їм будинок ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , але двох останніх вже немає в живих. Також додав, що будинок був побудований близько у 1995 році, він пам`ятає, що сину ОСОБА_15 не було іще року, коли вони почали там проживати. Після того як побудували будинок, вони прибудували кафе. Свідок пояснив, що після того, як перестали разом проживати позивач ОСОБА_1 з ОСОБА_9 спілкувалися нормально, підтримували стосунки, а чи були у них спори щодо спільного майна йому не відомо.

Свідок ОСОБА_19 1958 р.н., суду пояснила, що з 2006 року вона проживає в м.Марганець, а до 2006 року проживала в с.Вищетарасівка та добре знала сім`ю ОСОБА_15 з 1985 року. У неї як із ОСОБА_1 , так із ОСОБА_9 були дружні стосунки. Але більше вона спілкувалася з ОСОБА_9 , оскільки вона працювала у нього бухгалтером ( у ТОВ Обрій») та вела бухгалтерську документацію. Вона пояснила, що коли вони почали проживати разом, то спочатку побудували літню кухню напроти старого будинку, який ОСОБА_9 раніше купив. А потім на місці старого будинку Шашки побудували за 3-4 роки трьохповерховий будинок, як вона пам`ятає вони побудували будинок приблизно у 1994-1996 р., де почали проживати. Будівництво проводилось за кошти сім`ї ОСОБА_15 . Згодом ОСОБА_9 побудував кіоск, викупив недобудований готельний комплекс та контору, де і на теперішній час знаходиться перукарня ОСОБА_1 . Свідок також пояснила, що після розлучення позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_9 , позивачка переїхала до іншого житла, оскільки в їхньому будинку почала проживати нова дружина - відповідач у справі ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_20 , який проживає у с.Вищетарасівка, суду пояснив, що він разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_21 будували житловий будинок для сім`ї ОСОБА_15 , а саме будували стіни з цегли трьохповерхового будинку, а ОСОБА_18 закінчував будівництво крівлею даху. Як він пам`ятає, будували вони після 1990 року, коли саме закінчили не пам`ятає, але пояснив, що закінчили до народження сина ОСОБА_22 , будували близько 2-х років. Коли він заходив до будинку, то він був готовий до проживання, у ньому було світло, газ, опалення. Тобто на його думку до 2000 року будинок точно був уже готовий до проживання. На входинах він не був, але заходив до ОСОБА_15 дивився, родина вже проживала в даному будинку, було дві доньки у них, сина ОСОБА_22 іще не було.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він приїхав в село Вищетарасівка у 1999 році. В той же час він познайомився з ОСОБА_9 і з його сім`єю. ОСОБА_9 йому запропонував купити у нього кафе, але він відмовився, оскільки для нього це було дорого. А у 2010 році він купив у ОСОБА_9 кафе у АДРЕСА_2 , так як останній знизив ціну. Під час купівлі-продажу кафе, і коли обговорювали ціну, і коли засвідчували договір у нотаріуса ОСОБА_24 ОСОБА_9 був разом з ОСОБА_1 , стосунки у них були нормальні. Йому також відомо, що в ОСОБА_9 була перукарня. Свідок додав, що він був у ОСОБА_15 дома у 2003 році, але в житловий будинок він не заходив, він бачив, що будинок був з дахом, вікнами, дверима. При цьому літня кухня, майстерня були в занедбаному стані, ворота завалені.

Свідок ОСОБА_25 , який проживає у м.Запоріжжя, суду пояснив, що знає позивачку ОСОБА_1 з 1984 року, він був у дружніх стосунках з сім`єю ОСОБА_9 . ОСОБА_26 ОСОБА_27 він був знайомий з 1975 року, оскільки останній раніше проживав також у м.Запоріжжя. Потім ОСОБА_9 захотів переїхати до села, і у 1983 році він купив у селі Вищетарасівка старий будинок у жахливому стані, а потім познайомився з ОСОБА_28 , з якою зареєстрував згодом шлюб. Новий будинок вони будували близько 9-ти років. Кредити сплачували вони разом. У 1994 році ОСОБА_9 запросив його на входини. Свідок засвідчив, що новий великий житловий будинок вони побудували на місці старого будинку. Він пам`ятає, що на входинах ОСОБА_29 , яка є позивачем у даній справі, була з 6-ти місячним сином ОСОБА_22 , вони дійсно на той час вже проживали у будинку, оскільки кімнати були обставлені, у будинку били газ, вода, світло, тобто будинок був повністю готовий до проживання. Поряд побудовано було кафе, прибудовано до літньої кухні пекарню. Йому також відомо, що будівництвом займався ОСОБА_30 також брала участь у будівництві, вона штукатурила, клеїла шпалери. Йому також відомо, що Шашки розлучилися у 2006 році, після розлучення ОСОБА_29 переселилася в квартиру матері. Також додав, що окрім будинку у них було іще спільне майно: кафе, магазин та інше майно.

ОСОБА_31 , якого допитано за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 , в якості спеціаліста ТОВ «Томаківське БТІ», з метою з`ясування факту побудови спірного житлового будинку, суду пояснив, що Томаківське БТІ проводило реєстрацію до 2012 року на підставі правовстановлюючих документів. В даному випадку щодо реєстрації спірного житлового будинку він пояснив, що реєстрація була проведена на законних підставах на підставі свідоцтва про право власності, технічного паспорту із зазначенням площі і рішення виконкому Вищетарасівської сільської ради, тобто Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ним підписано правомірно.

Свідок ОСОБА_32 1979 р.н., яка проживає у м.Дніпро, суду пояснила, що вона є рідною донькою позивача у справі, ОСОБА_1 . ОСОБА_9 вона визнавала за батька, оскільки їй було три роки, коли її мати з ним зареєстрували шлюб. Вона пам`ятає, що в житловий будинок побудований батьками за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали всією сім`єю, вони вселилися у 1995 році, коли їй було 15 років. Тобто будинок було побудовано при ній, процес будівництва проходив у неї на очах, у них у кожного була своя кімната, вона також була зареєстрована у даному будинку. Проживаючи в спірному будинку, вона пам`ятає, як вони вдруге переклеювали шпалери, це відбувалось у 1998-1999 р.р., житловий будинок був повністю готовий до проживання, санвузол у будинку працював з самого початку. Жити вони почали у будинку раніше, але входини вони святкували на Трійцю, що збіглося з днем хрестин брата ОСОБА_22 . Все сказане свідок підтвердила світлинами, які додано до матеріалів справи. На сьогоднішній день літньої кухні у дворі вже немає, техніки немає, а після похорон батька ОСОБА_9 її взагалі не пустили до будинку. Свідок пояснила, що після розлучення її мати ОСОБА_1 виїхала з даного будинку в квартиру до бабусі, оскільки батько почав поводитись з матір`ю не дуже коректно, та вона себе почувала не дуже добре, погіршився стан здоров`я. Їй відомо, що мати весь період після розлучення не відстоювала свої майнові права, оскільки у неї було два інсульти, перенесла операції на ногах. Як їй відомо, що з майна у матері залишилася квартира у м.Марганець, та перукарня. А коли вони вивозили речі після розлучення, то батько їм сказав щоб не хвилювалися, що половина будинку належить їм. Усні домовленості у 2007-2008 р.р. щодо переоформлення прав на нерухоме майно після розлучення батьком виконано не було.

Свідок ОСОБА_10 , яка проживає у с.Вищетарасівка з дня народження, суду пояснила, що вона добре знала ОСОБА_6 , так як він довгий час проживав біля них по сусідству, оскільки він купив біля них старий будинок під соломою, а згодом привіз ОСОБА_33 , яка є позивачем у даній справі, вона була з трирічною дочкою, вони почали проживати разом з ОСОБА_34 , зареєстрували шлюб, спочатку побудували літню кухню у дворі. ОСОБА_6 почав їздити на заробітки до Росії, а на зароблені кошти почали будувати новий, великий житловий будинок у цьому ж дворі на місці старого будинку. Будували вони його довго, і довго не реєстрували. Їй відомо, що перед тим, як розлучитися, Шашки прийняли рішення щодо розподілу спільного майна. ОСОБА_35 купив квартиру у м.Марганець для дочки ОСОБА_36 . Наступна дружина ОСОБА_2 разом з ОСОБА_9 також добудовували спірний будинок, їй відомо, що вони міняли вікна. Свідок додала, що її дочка перед переїздом до м.Запоріжжя продавала квартири у с.Вищетарасівка, і ОСОБА_1 до розлучення з ОСОБА_9 купила у її доньки вказані дві квартири, з них: одну однокімнатну, другу- трикімнатну. За життя ОСОБА_9 у позивачки не було претензій до нього щодо поділу спільного майна. На даний час вона проживає не біля будинку Шашко, оскільки близько 30 років тому вони переїхали у інший будинок, за іншою адресою. Які були недоробки у будинку за час шлюбу позивача з ОСОБА_9 вона не може сказати, але він добудовував з наступною дружиною ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_37 суду пояснила, що вона спілкувалася зі сторонами у справі, і з ОСОБА_9 . На той період вона проживала в с.Вищетарасівка. Їй відомо, що позивач ОСОБА_1 домовилася з ОСОБА_9 за його життя, що у неї не буде претензій щодо поділу майна, якщо він купить їй дві квартири, а саме: одну їй, а другу її матері. Свідок додала, що ОСОБА_6 придбав для ОСОБА_1 дві квартири, в яких було зроблено ремонт, який оплачував він. Вона особисто зі своїм співмешканцем возили з смт.Томаківка з магазину будівельні матеріали для вказаного ремонту, за які розраховувався ОСОБА_35 . Свідок пояснила, що вона знає сім`ю ОСОБА_15 з 2002 року, оскільки до 2002 року вона не проживала у с.Вищетарасівка. З того часу у спірному будинку були одні стіни, меблів не було. Коли ОСОБА_9 почав проживати з ОСОБА_38 , та у них народилася дитина, то тоді вони почали облаштовувати будинок, робили натяжні стелі, оббивали стіни пластиком, клали кахель. Їй також відомо, що ОСОБА_9 зробив для ОСОБА_1 перукарню. Також свідок додала, що вона у восени 2006 року придбала у ОСОБА_1 кафе «Волна», вказане приміщення належало ОСОБА_39 , і гроші від продажу також отримувала остання.

Свідок ОСОБА_40 , яка проживає у с.Вищетарасівка суду пояснила, що вона знаю сім`ю ОСОБА_15 давно, з моменту їх спільного проживання. Вони коли одружилися, то проживали у старому будинку, а потім у побудованій літній кухні. У 1994 році вони старий будинок знесли і розпочали будівництво нового житлового будинку. У 1996 році будинок практично було добудовано, вони перейшли жити до нового будинку, там було все зроблено, стелі були, дах був, але через два-три роки після проживання вони його переробили, меблі в кімнатах були. Також вони прибудували до будинку кафе, де відмічали дні народження. Свідок додала, що у неї є навіть відеозапис з дня народження ОСОБА_41 , де видно який ремонт було зроблено у будинку, які шпалери поклеїно і в якому році. У ОСОБА_42 ОСОБА_41 був кабінет ОСОБА_9 . Вони спілкувалися нормально, спорів щодо майна у них не було, при цьому ОСОБА_9 говорив, що він залишить майно дітям.

Фактичні обставини справи , встановлені судом.

Судом встановлено наступне:

Позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 03.12.1983 року, шлюб було зареєстровано виконкомом В.Тарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №34.

Заочним рішенням Томаківського районного суду від 13.11.2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано.(а.с.8).

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно №68292354 на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №800431 від 26.04.2010 виданого Виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району , дата прийняття рішення про державну реєстрацію від 26.04.2010 року право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , частка власності 1/1. (а.с.11).

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно №68290441 на підставі свідоцтва про право власності САА №288002,27.01.2004 Виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району, дата прийняття рішення про державну реєстрацію від 27.01.2004 року право власності на нежиле приміщення, Торгівельно-готельний комплекс за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 , частка власності 1/1. (а.с.12).

Відповідно до реєстраційного свідоцтва №5-71 від 29.11.1996 року магазин-кіоск по АДРЕСА_2 с. АДРЕСА_1 Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстровано за ОСОБА_6 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 року у ОСОБА_6 і ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_5 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, копія свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с.9).

2. Мотивувальна частина

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши позивача, представників сторін, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково,у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пленум Верховного Суду України Постановою "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Із системного аналізу положень статей Сімейного Кодексу України слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичної особи-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Одним з видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

При цьому, у разі якщо майном користується приватний підприємець, то в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , ОСОБА_9 придбано нерухоме майно магазин-кіоск по АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення, торгівельно-готельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 .

Будь яких спростувань придбання вказаного майна померлим ОСОБА_9 під час перебування у шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 суду не надано.

ОСОБА_1 має право на рівну частку майна набутого під час шлюбу з померлим ОСОБА_9 .

Щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за померлим ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , коли ОСОБА_9 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивачки та свідків, позивачка ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_9 перебували у шлюбі з 03.12.1983 по 13.11.2006 рік. За цей час ОСОБА_9 було придбано старий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на його місці подружжя звело будинок, проживало у ньому, були там зареєстровані. Право власності на будинок зареєстровано не було. Після розірвання шлюбу, перебуваючи у новому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 померлий ОСОБА_9 отримав правовстановлюючий документ на будинок та провів державну реєстрацію права власності.

Згідно зі статтею 182 ЦКУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до постанови КМУ від 09.09.2009 № 1035 «Про затвердження тимчасового порядку погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних виконавчий комітет Вищетарасівської сільської ради прийняв відповідне рішення №4 від 28.01.2010 для отримання довідки про погодження прийняття приватної будівлі в експлуатацію..На підставі пакету документів виконком сільської ради надає рішення №8 від 22.02.2010 «Про надання дозволу на оформлення свідоцтва про право власності ОСОБА_9 ». В подальшому ОСОБА_9 було отримано свідоцтво про право власності ЯЯЯ №800431 від 26.04.2010 виданого Виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного , беручи до уваги пояснення в якості спеціаліста ОСОБА_43 , який суду пояснив, що Томаківське БТІ проводило реєстрацію до 2012 року на підставі правовстановлюючих документів. В даному випадку щодо реєстрації спірного житлового будинку пояснив, що реєстрація була проведена на законних підставах на підставі свідоцтва про право власності, технічного паспорту із зазначенням площі і рішення виконкому Вищетарасівської сільської ради, тобто Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ним підписано правомірно. Суд не вбачає підстав для визнання свідоцтва ЯЯЯ №800431 від 26.04.2010 виданого Виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області Шашко Г.М.

Щодо вимог за зустрічним позовом, суд вважає за необхідне у позовних вимогах відмовити у повному обсязі, так як жодних доказів , що вказані земельні ділянки та квартира належать ОСОБА_1 , стороною не надано. Державна реєстрація договорів купівлі-продажу земельних ділянок не проведена, факт придбання квартири ОСОБА_1 у період перебування у шлюбі жодним доказом не підтверджено.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити виходячи з наступного : Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Правила щодо застосування позовної давності до вимог про поділ подружнього майна вирішується в залежності від часу, коли один із подружжя дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Після розірвання шлюбу вимога про поділ майна може бути заявлена протягом позовної давності у три роки, При цьому цей строк обчислюється не від дня розірвання шлюбу, а від дня, коли один із співвласників (колишній подружжя) дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Як вбачається з пояснень позивачки, свідків, і не спростовується відповідачем, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зберегли дружні відносини, між ними була домовленість про користування спільним майном , і лише після смерті ОСОБА_9 позивачка дізналася про існування заповіту на ОСОБА_2 , тобто саме після смерті ОСОБА_9 позивачка вважала, що її право власності порушено.

Щодо клопотання про призначення будівельної експертизи- позивачка ОСОБА_1 та її представник просили залишити його без розгляду.

Щодо судових витрат- суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача по первісному позову відповідно до частини задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, 258-259, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , Мирівської сільської ради Томакіського району Дніпропетровської області про визнання права власності та про визнання недійсним свідоцтва про право власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину майна набутого під час шлюбу з ОСОБА_6 , а саме: на 1/2 частину магазину - кіоску, розташованого по АДРЕСА_2 , на 1/2 частину нежитлового приміщення, торгівельно-готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації, про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 312,00 грн. (триста дванадцять грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено 30.06.2020 року.

Суддя: Л. А. Кондус