Справа №263/4903/19
Провадження №2/263/192/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Чапни А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просив визнати дійсним Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 9, укладений 14 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» (далі ТОВ «ФК «Форза») та ОСОБА_1 , та стягнути з останньої заборгованість за зазначеним договором у сумі 10 740 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 9. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет-сайті позивача і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. На виконання умов зазначеного Договору позивачем надано відповідачу позику, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів у сумі 4000 грн., зазначена сума була перерахована платіжною системою «Liqpay», що підтверджується карточкою бухгалтерського обліку № 3611 від 14 жовтня 2018 року. Разом з цим, відповідач зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим, станом на 20 березня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 10 740 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь. Також позивачем було отримано він Нацкомфінпослуг Акт про правопорушення № 173/16-5/15 від 28 лютого 2019 року, згідно висновків якого позивачем фактично не було дотримано порядку укладення електронного договору, тому на підставі ч. 2 ст. 218 ЦПК України позивач також просить суд визнати спірний договір дійсним.

Ухвалою судді від 08 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

27 травня 2019 року ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 лютого 2020 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Від представника позивача адвоката Єнчевої О.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву в якій зазначила, що під час укладення договору позивачем не було дотримано вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», що також було встановлено листом Нацкомфінпослуг № 14754/16-12 від 01 липня 2019 року, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем грошових котів за недійсним договором, у зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачем надано до суду копію договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 9 від 14 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 на суму 4 000 грн. строком з 14 жовтня 2018 року по 23 жовтня 2018 року з відсотковою ставкою 1,85 % з можливістю пролонгації та дострокового повернення. Виконання зобов`язань клієнта перед товариством забезпечується неустойкою, а саме пенею у розмірі 2,5 % за кожен день прострочення та процентною ставкою за кожен день у разі прострочення у розмірі 2,5 %. В копії договору мається позначення про те, що ОСОБА_2 підписала договір електронним підписом № 39051674.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором, станом на 20 березня 2019 року складає 10 740 грн., з яких заборгованість за тілом боргу 4000 грн., заборгованість за відсотками 740 грн., заборгованість за простроченими відсотками 4000 грн., заборгованість з пені 2000 грн.

Актом Нацкомфінпослуг № 173/16-5/15 від 28 лютого 2019 року про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «Форза» на ринку фінансових послуг встановлено, що ТОВ «ФК «Форза» надало фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом обрання форми укладення договору від 14 жовтня 2018 року № 9 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Однак, прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «Форза» укласти електронний договір (акцепт) ОСОБА_1 здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик ТОВ «ФК «Форза», та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з чим, Нацкомфінпослуг постановила зобов`язати ТОВ «ФК «Форза» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та причини, що сприяли вчиненню порушення.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2).

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2).

Вимоги до письмової форми правочину встановлені статтею 207 ЦК України, за змістом якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2).

Відповідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» прийняв (акцептував) пропозицію ТОВ «ФК «Форза» на укладення електронного договору від 14 жовтня 2018 року № 9 шляхом вчинення однієї з наступних дій: - надіслала електронне повідомлення ТОВ «ФК «Форза», яке зробило пропозицію укласти електронний договір, підписане в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; - заповнила формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; - вчинила дії, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що ОСОБА_1 вчинено дії, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір шляхом заповнення одноразового ідентифікатору (паролю) у графі договору «Підпис», так само, як і «Log file» за підписом керівника ТОВ «ФК «Форза», в якому зазначено про заповнення відповідачем заявки (формуляра) про прийняття оферти фінансової установи (акцепт), оскільки відповідачем такого формуляра, заяви, форми про прийняття пропозиції в електронній формі, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», суду надано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що договір від 14 жовтня 2018 року № 9, на який посилається позивач, укладений з не дотриманням порядку укладення електронних договорів, а тому не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У зв`язку з чим, в силу приписів ст. 1055 ЦК України, договір про надання позики на умовах фінансового кредиту від 14 жовтня 2018 року № 9 є нікчемним.

З аналізу ч. 2 ст. 218 ЦК України можна зробити висновок, що укладений усно, з порушенням вимог закону щодо обов`язкової письмової форми правочин, може бути визнаний дійсним виключно за одночасного існування таких обставин: 1) вказаний правочин укладений, тобто у випадку, коли таким правочином є договір - відповідно до ст. 638 ЦК України сторони мають погодити всі істотні умови такого договору; 2) одна із сторін вчинила дію щодо виконання такого правочину; 3) інша сторона підтвердила вчинення такої дії, зокрема шляхом прийняття виконання правочину, тобто вчинила певні активні дії щодо підтвердження договору або прийняття його виконання.

За відсутності хоча б однієї з перерахованих вище обставин неможливо визнати такий недійсний за законом правочин дійсним.

Так, згідно ч. 4 ст. ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять даних про те, що особа відповідача ОСОБА_1 була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Форза» відповідним електронним підписом.

Крім цього, в якості доказу виконання ТОВ «ФК «ФОРЗА» зобов`язань за договором від 14 жовтня 218 року № 9, позивачем надано до суду картку рахунок № 3611 за 14.10.2018-30.01.2019.

Зазначена картка рахунок не може вважтися належним доказом отримання відповідачкою грошових коштів від позивача, оскільки цей документ не може вважатися первинним документом як такий, що не відповідає вимогам, визначеним ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктам 1.10, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10, 4.11 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 р. № 254. Зокрема, цей документ не містить відомостей про переказ таких коштів на відповідний рахунок з конкретним номером, відкритий на ім`я відповідача, назви банку одержувача та платника.

Встановивши вказані вище обставини, які свідчать про недотримання вимог щодо порядку укладання Договору, щодо досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, щодо виконання позивачем умов договору шляхом перерахування відповідачу кредитних коштів, суд на підставі повно та всебічно досліджених в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, надавши їм належну правову оцінку дійшов висновку, що відсутні передбачені ч. 2 ст. 218 ЦК України підстави для визнання Договору дійсним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні всіх позовних вимог, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача на оплату судового збору і витрат на правову допомогу відносяться на рахунок позивача.

На підставі ст. 11, 12, 14 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 207, 218, 639, 1055 ЦК України, керуючись ст. 12-13, 77-84, 133, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза», , юридична адреса: вул. Вікентія Хвойки, 15/15, місто Київ, 04080.

Представник позивача: Єнчева Олена Олександрівна, юридична адреса: вул. Гімназична, 21, оф. 1, місто Одеса, 65012, діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28 січня 2019 року та ордеру серії ОД № 547352 від 25 березня 2019 року.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя С.В.Кулик