Справа № 163/2542/19 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/605/20 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулись в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 10 червня 2018 року трапилася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинув ОСОБА_7 , 09 липня 2018 року представник позивачів подав до страхової компанії заяву щодо виплати страхового відшкодування.

Позивачі також зазначали, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 11.10.2019 року ухвалено задовольнити цивільний позов та постановлено стягнути із відповідача ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в користь позивачів ОСОБА_3 49 868 грн, ОСОБА_2 - 50044 грн, ОСОБА_4 - 50 0444 грн, ОСОБА_5 - 50 044 грн, а всього на загальну суму 200000 грн страхового відшкодування. Вирок суду не набрав законної сили. Заяву про виплату страхового відшкодування відповідач отримав 09.07.2019 року

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що станом на час звернення із позовом до суду відповідач не виплатив в користь позивачів страхове відшкодування у розмірі 200 000 грн позивачі просили суд стягнути з відповідача в користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 15 823 грн, 3 проценти річних в розмірі 1348 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 542 грн, а всього на загальну суму 19713,00 грн; в користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 15 878 грн, 3 проценти річних в розмірі 1353 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 569 грн, а всього на загальну суму 19 800 грн; в користь ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , пеню в розмірі 15 878 грн, 3 проценти річних в розмірі 1353 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 569 грн, а всього на загальну суму 19800 грн, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 пеню в розмірі 15 878 грн, 3 проценти річних в розмірі 1353 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 569 грн, а всього на загальну суму в розмірі 19800 грн, а також судові витрати по справі.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року в даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням із-за неправильного застосування судом норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, представник позивачів подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу представника позивачів слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки на час звернення в суд із зазначеним позовом не набрав законної сили вирок Турійського районного суду Волинської області від 11.10.2019 року у справі №169/527/18, яким задоволено цивільний позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування, то строк виплати страхового відшкодування не настав, у зв`язку із чим відсутні законні та обґрунтовані підстави для стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, 3 відсотків річних та інфляційних втрат.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, частково задоволено цивільний позов в даному кримінальному провадженні.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь ОСОБА_3 158 000 грн заподіяної моральної шкоди та 8 000 грн витрат, понесених на правову допомогу.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь ОСОБА_2 170 000 грн заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 170 000 грн заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 170 000 грн заподіяної моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» в користь ОСОБА_3 49 868 грн, і користь ОСОБА_2 50 044грн, в користь ОСОБА_4 50 044 грн, в користь ОСОБА_5 50 044 грн страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У решті позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 5801 грн кожному різниці між фактичним відшкодуванням шкоди та виплатою страхового відшкодування (а. с. 12-14).

Вирок суду на час пред`явлення позовних вимог законної сили не набрав (а.с.14 - зворот).

10.08.2018 року відповідач ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» надіслало позивачу повідомлення про те, що страхова компанія призупиняє розгляд справи про страхове відшкодування до набранням рішенням суду в кримінальному провадженні законної сили, яке необхідне для подальшого розгляду та прийняття рішення щодо виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування (а.с.26-27).

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві, серед іншого, має міститися зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати ) приймається у зв`язку з визнанням майнових прав майнових прав заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати ) розглядався в судовому порядку.

Згідно із пунктом 36.2. статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Пунктом 36.5. статті 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Законом передбачено припинення перебігу строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування і його виплату або відмову у цьому лише в одному випадку - якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі. В такому випадку цей строк, максимальним якого є 90 днів, припиняється до дати, коли страховику (МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Дорожньо-транспортна пригода в даній справі розглядалася у кримінальному провадженні.

При цьому судом встановлено, що вирок в кримінальному провадженні постановлено судом першої інстанції 11.10.2019 року, а з позовом про стягнення пені, 3 відсотки річних та інфляційних втрат позивачі звернулися в суд 16 грудня 2019 року.

Отже, на час звернення із зазначеними позовними вимогами в суд вирок суду в кримінальному провадженні не набрав законної сили.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що строк виплати страховиком страхового відшкодування не настав, в зв`язку з чим підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача пені, 3 відсотки річних та інфляційних втрат відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 , 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді