н/п 2/490/2478/2020 Справа № 490/1262/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визначити частки у спільній сумісній власності, а саме у житловому будинку з господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 40/100 частин житлового будинку, ОСОБА_2 60/100 частин житлового будинку. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 23.03.2015 рок управо власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 є рідним батьком позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з частини житлового будинку про АДРЕСА_1 . У встановленому законодавством строк позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини та приватним нотаріусом Грудницькою І.М. було заведено спадкову справу № 50/2019, номер у спадковому реєстрі 64611561. Роз`ясненням від 21.01.2020 року позивачу було повідомлено, що нотаріус не матиме можливості видати свідоцтво про право на спадщину, так як не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні, та рекомендувала звернутись до суду щодо визначення частки спадкодавця у спадковому майні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 02.03.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З копії Свідоцтва про право власності від 23.03.2015 року за № 35294917 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.06.2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області.

Після його смерті, приватним нотаріусом ММНО Грудницькою І.М., 15.08.2019 року заведено спадкову справу за № 64611561.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Його батьками є: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 .

З листа ПН ММНО Грудницької І.М. від 21.01.2020 року за вихідним № 5/02-14 вбачається, що позивач звертався до неї з усним зверненням щодо оформлення спадкових прав на частку в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В своєму листі нотаріус пояснює наступне: в якості правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме: на частку в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , позивачем було надано для огляду Свідоцтво про право власності, видане Реєстраційною службою ММУЮ 23.03.2015 року за № 35294917. В зазначеному свідоцтві вказано, що житловий будинок належав померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 . З наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, так як не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні, тому вбачається, що у майбутньому нотаріус не матиме можливості видати свідоцтво про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно. У зв`язку з викладеним, нотаріус рекомендує звернутись до суду для вирішення питання щодо виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні.

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

А у відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ч. 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення.

Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3.4 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову

Керуючись ст.ст. 12,81, 259-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній власності, а саме у житловому будинку з господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 - 40/100 частин житлового будинку, ОСОБА_2 60/100 частин житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко