Справа №766/2658/20 н/п 2/766/6596/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Білої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя. В заяві зазначили, що вони з 08.10.1994 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації Сабунчинського району м.Баку, актовий запис №802. У шлюбі мають двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є повнолітніми та ведуть окреме проживання.

З 2010 року стосунки між сторонами погіршилися, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Фактичні взаємини сторін, а саме різні погляди на обрання спільного місця проживання і різне розуміння спільних обов`язків в подружньому житті, обумовити не бажанням відповідача проживати спільно. Така позиція підтримана позивачем. Відтак сумісне життя й проживання разом стало неможливим, проте розірвання шлюбу не є бажанням для сторін на стадії існуючих відносин і з огляду на їх віросповідання. У зв`язку з викладеним заявники просять суд про встановлення режиму окремого проживання подружжя з дня подання вказаної заяви до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки з чоловіком не проживає.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 08.10.1994 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації Сабунчинського району м. Баку, актовий запис №802, що підтверджується свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого повторно 22.07.2011 року.

Як встановлено в судовому засіданні сторони проживають окремо, що підтверджується актом ТОВ ВЖЦ від 25.05.2020 року укладений на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 одноособово, що підтверджують сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Крім того, судом встановлено, що у сторін не має на даний час спільного сімейного бюджету, спільного господарства не ведуть.

Як стверджує представник позивача, у них склались обставини, які унеможливлюють їх спільне проживання, а тому вони проживають окремо, між ними відсутній майновий спір.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, становлені законом.

Відповідно до ст. 119 СК України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Відповідно до ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснює п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей119,120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядкуст.119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст ст. 119 СК України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

За таких обставин, оскільки підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно; обидва подружжя (сторони) проживають за різними адресами і сімейні відносини між подружжям припинені, підстав для відмови в задоволенні позову в судовому засіданні не встановлено, а тому вимоги про встановлення режиму окремого проживання подружжя підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 2ст. 119СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню судом у урахуванням визнання відповідачем позову, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, підстав для відмови у задоволенні вимог позивача суд не вбачає.

Керуючись п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст. ст.3,119-120 СК України, 12, 13, 76, 81, 259, 264-265, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя -задовольнити.

Встановити для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими зареєстровано 08.10.1994 року відділом реєстрації Сабунчинського району м.Баку, актовий запис №802, - режим окремого проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна