Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 415/1347/20
Провадження № 22-ц/810/330/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Єрмакова Ю.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк»

посадова особа, дії якої оскаржуються - Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинська Оксана Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьк

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 березня 2020 року, ухвалену судом у складі судді Калмикової Ю.О.

за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. в обґрунтування якої вказав, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 415/4173/14-ц, виданий 02.06.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ «Східно-Українська Металургійна компанія», ТОВ «НІКА-ХОЛДИНГ», ТОВ «Метали і полімери» на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 3 167 183,02 дол. США.

06.07.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. було відкрито виконавче провадження № 54236242 про примусове виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області.

11.07.2017 року було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 в межах суми 82724657,29 грн.

21.07.2017 року та 30.07.2018 року винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у розмірі 20 % від заробітку щомісяця. ОСОБА_1 періодично вносить щомісячні платежі у розмірі 20% від суми заробітної плати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 54236242.

Стягувач за вказаним виконавчим провадженням звертався до Лисичанського міського суду Луганської області зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Кузьменко О.С. у невчиненні дій щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Лисичанський міський суд Луганської області ухвалою від 27.12.2019 року по справі № 415/6066/18 відмовив в задоволенні скарги та зробив висновок, що обмеження у праві виїзду за межі України призведе до припинення виконання рішення суду, оскільки боржник щомісячно сплачує платежі на виконання рішення суду в розмірі 20 % від суми заробітної плати, його робота полягає у частих виїздах за межі України.

У зв`язку зі звільненням з посади старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. вказане виконавче провадження було передано на виконання головному державному виконавцюв Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинській О.М., яка після отримання інформації з Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_1 державного кордону звернулася до Печерського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження скаржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року по справі № 757/51178/19 подання державного виконавця задоволено тимчасово обмежено ОСОБА_1 виїзд за межі України.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року та відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В постанові Київський апеляційний суд встановив, що виконавець Торбинська О.М. передчасно звернулася з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження - обмеження боржника у його конституційному праві праві виїзду за кордон.

Скаржник вважає, що дії головного державного виконавця Торбинської О.М. про внесення необґрунтованого та безпідставного подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є незаконними та такими, що порушують основні засади виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним, просив суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М., що полягають у зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 24 березня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 березня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що незаконне обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України дійсно було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року по справі № 757/51178/19.

Скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця Торбинської О.М. відповідали нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України реалізується у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань. Державному виконавцю ОСОБА_2 було відомо, що скаржник не ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань, а отже, державний виконавець не мала права вживати такий захід примусового виконання рішення як звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Державний виконавець Торбинська О.М. як суб`єкт владних повноважень порушила основоположні принципи правової держави, допустила зловживання своїми повноваженнями, порушила права та свободи ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник ПАТ «Альфа-Банк» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлені обставини про те, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду від 02.06.2017 року справа № 415/4173/14-ц, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ТОВ «Східно-Українська Металургійна компанія», ТОВ «НІКА-ХОЛДІНГ», ТОВ «Метали і полімери» на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 3167183,02 дол. США.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. ВП № 54236242 від 11.07.2017 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 415/4173/14-ц, виданого 02.06.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 82724657,29 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О. С. від 21.07.2017 року ВП № 54236242, при примусовому виконанні виконавчого листа № 415/4173/14-ц, виданого 02.06.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області звернуто стягнення на доходи/заробітну плату боржника ОСОБА_1 що отримує дохід у ТОВ «Завод Сталевої Дробі».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконанні рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О. С. від 30.07.2018 звернуто стягнення на доходи/заробітну плату боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «ТК Завод Сталевої Дробі».

Державний виконавець Торбинська О.М. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , яке ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2019 року справа № 757/51178/19-ц було задоволено. Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є одним із заходів примусового виконання судового рішення та відповідають нормам чинного законодавства, вчиненні відповідно до закону та в межах повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п`ятої ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Згідно із частиною 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішеннь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 54236242 з примусового виконання виконавчого листа № 415/4173/14-ц виданого 2 червня 2017 року Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Східно-Українська Металургійна компанія» ТОВ «Ніко-Холдінг», ТОВ «Метали і Плімери» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором, що складає 3167183 доларів США 02 цента.

11 липня 2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення 82724657, 29 грн

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконанні рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. від 21.07.2017 ВП № 54236242, при примусовому виконанні виконавчого листа № 415/4173/14-ц, виданого 02.06.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області звернуто стягнення на доходи/заробітну плату боржника ОСОБА_1 що отримує дохід у ТОВ «Завод Сталевої Дробі».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконанні рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. від 30.07.2018 звернуто стягнення на доходи/заробітну плату боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «ТК Завод Сталевої Дробі».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2019 року справа № 757/51178/19-ц подання головного державного виконавця Відділу примусового виконанні рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. було задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Так, постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року встановлено, що згідно відповіді на запит про перетин боржником державного кордону України, ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон. Звертаючись до суду із поданням, державним виконавцем вказано, що боржник має заборгованість, яку в добровільному порядку не виконує, перетинає державний кордон. Як на підтвердження даного подання виконавцем надано копію заяви ПАТ «Альфа-Банк» про відкриття виконавчого провадження, копію довіреності на представництва інтересів ПАТ «Альфа-Банк», копію виконавчого листа №415/4173/14-ц, копію супровідного листа від 6 липня 2017 року №18857-0-33-17/20-1/9, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №54236242 від 6 липня 2017 року, копію реєстраційно-контрольних карток, копію декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, копію довідки про доходи боржника №19/09/1/1 від 19 вересня 2017 року, копію постанови про арешт майна боржника від 11 липня 2017 року, копії заяв ПАТ «Альфа-Банк» від 20 червня 2018 року №51968-10/б/б, №83119-11-б/б від 12 вересня 2019 року про вжиття заходів щодо тимчасового обмеження в праві виїзду боржника за межі України, копію витягу на запит про перетин ОСОБА_1 державного кордону України, копії листів ОСОБА_1 від 8 липня 2019 року, від 17 травня 2019 року, копії платіжних документів, копії довідок № 08/07 від 8 липня 2019 року, № 17/05 від 17 травня 2019 року.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зі змінами та доповненнями), встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборона виїзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов`язань.

Пунктом 1 розділу XIII Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну вказаної Інструкції у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Пункт другий вказаного розділу Інструкції зазначає, що подання має обов`язково містити серед інших обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, докази підтвердження такого факту повинні бути викладені в поданні.

Звертаючись до суду з поданням про обмеження в праві виїзду боржника за межі України, державний виконавець відповідно до вказаних вище вимог обгрунтував подання.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Процедура обмеження у праві виїзду боржника передбачена ЦПК України, а підстави - Законами України «Про виконавче провадження» та «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Верховний Суд України в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначив, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії державного виконавця щодо звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження скаржника у праві виїзду за межі України є одним із заходів примусового виконання судового рішення та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і вчинені відповідно до вимог закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, дійшовши правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то судові витрати відносяться за рахунок скаржника.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

На період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується на строк дії карантину.

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

Ю.В. Єрмаков