ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року

м. Черкаси

справа № 704/4784/19 провадження № 22-ц/821/1020/20 категорія 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Каракой Тетяна Вікторівна

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року (постановлене в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Опалинської О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини.

в с т а н о в и в :

Описова частина

04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 07 червня 2019 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем по справі.

Шлюб зареєстровано Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 86.

Від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина постійно проживає з матір`ю.

Відповідач у справі жодних коштів на утримання дитини не надає.

Крім того, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з вищевикладеним, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви і до досягнення ним повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 грудня 2019 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач за віком є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливили ним сплату аліментів у зазначеному позивачем розмірі суду не подав, в добровільному порядку надавати допомогу сину та дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною не надає, тому є всі підстави для задоволення позову.

Суд визнав позовні вимоги ОСОБА_1 повністю доведеними, оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, визнав права позивача порушеними та такими, що підлягають захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, суд першої інстанції мотивував свої висновки лише виключно на доводах позовної заяви, безпідставно не врахувавши поданий відповідачем відзив та приведені в ньому обставини щодо безпідставності позовних вимог. Відповідач зазначив, що він і так добровільно виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання своєї сім`ї та надає посильну їй допомогу.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обьов`язки щодо дитини, незалежно від того, ячи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Оспорювань рішення фапктино зобов`язало відповідача, який добровільно виконує свій обов`язок як батька малолітнього ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_1 примусово виконувати свій обов`язок.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_2 вважає, що права позивача є непорушеними, тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 , остання зазначила, що рішення суду є законним та обгрнутованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для його зміни чи скасування.

Звертаючись з досудовим врегулюваннями спору до відповідача, позивач отримала від нього категоричну відмову. Звертає увагу, що перерахування коштів відповідачем почалося з моменту її звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину. Оскільки законом визначено розмір ј частини, тому саме такий розмір зазначений нею в позовній заяві.

Крім того, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, тому теж має право на отримання аліментів від відповідача, про що нею заявлено було також в позовній заяві.

Зазначила, що інтереси дитини повинні бути захищені та переважати над інтересами батьків.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі 07 червня 2019 року уклали шлюб, який зареєстрований Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області позивач та відповідач є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

В апеляційній скарзі, особа, що її подає просить викликати її в судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відповідача та дружини, яка здійснює догляд за цією дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, частин 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Частинами 1, 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подачі позовної заяви.

Судом першої інстанції достовірно було встановлено, що ОСОБА_1 з 21 грудня 2017 року по теперішній час зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 5186 від 24 червня 2019 року (а.с. 7).

Крім того, є підтвердженою і та обставина, що разом з ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою і її син ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою ОСББ «Юнона» № 73 від 03 грудня 2019 року.

Отже факт проживання малолітнього сина ОСОБА_3 зі своєю матір`ю є підтвердженим та не оспорюється сторонами.

Встановивши, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дочки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обгрунтовано стягнув їх починаючи від дня пред`явлення позову.

Крім того, судом враховано, що мати з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

Будь-яких обмежень за станом здоров`я щодо працевлаштування та надання дитині та дружині до досягнення дитиною трьохрічного віку утримання відповідач не має.

Судом надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про правильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).

Повний текст виготовлено 02 липня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак