ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року

м.Суми

Справа №592/9720/18

Номер провадження 22-ц/816/1438/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Романенка Євгена Олександровича

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2019 року в складі судді Хитрова Б.В., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до заяви відповідачки від 10 січня 2018 року та відповідних документів, поданих до департаменту, їй була призначена щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним ( ОСОБА_2 ) з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року. Надалі, 15 лютого 2018 року відповідно до повідомлення Ковпаківського районного у м. Суми ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 01 лютого 2018 року № 303-15.14-75, було з`ясовано, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Відтак, рішенням департаменту від 01 лютого 2018 року допомогу було перераховано, а саме: за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року. Протягом спірного періоду грошова допомога виплачувалась в таких розмірах: за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року - 1700 грн. Відповідачці був направлений лист-повідомлення від 23 березня 2018 року з пропозицією повернути виплачені кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку. До цього часу, сума у розмірі 1700 грн. не повернута.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь суму щомісячної грошової допомоги в сумі 1700 грн.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2019 року позовну заяву Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щомісячну грошову допомогу в розмірі 1700,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Романенка Є.О. про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі (уточненій) представник ОСОБА_1 адвокат Романенко Є.О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим була позбавлена права брати участь у судових засіданнях, наводити свої аргументи.

Зазначає, що відповідачка не отримувала лист про необхідність повернення коштів.

Також вказує, що на час отримання спірної грошової суми відповідачка не мала жодних інших доходів.

Від позивач в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 * 100 = 210 200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи

надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржуване заочне рішення суду не відповідає зазначеним вимогам у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви відповідачки від 10 січня 2018 року та відповідних документів, поданих до департаменту, їй була призначена щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним ( ОСОБА_2 ) з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року (а.с. 6-12).

15 лютого 2018 року відповідно до повідомлення Ковпаківського районного у м. Суми ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 01 лютого 2018 року № 303-15.14-75 було з`ясовано, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-15).

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Рішенням департаменту від 01 лютого 2018 року допомогу було перераховано, а саме: за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року.

Протягом спірного періоду грошова допомога виплачувалась в таких розмірах: за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року в розмір 1700 грн.

Відповідачці був направлений лист-повідомлення від 23 березня 2018 року з пропозицією повернути виплачені кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку. До цього часу сума у розмірі 1700 грн. не повернута (а.с. 19-20).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог мотивоване тим, що оскільки відповідачкою безпідставно були набуті грошові кошти та в добровільному порядку не були повернуті позивачу, тому місцевий суд стягнув з ОСОБА_1 на користь департаменту щомісячну грошову допомогу в розмірі 1700 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з оскаржуваним рішенням суду в повній мірі, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.08.2000 № 1192 допомога надається відповідно до статті 5 Закони України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі.

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним.

Допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця.

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату.

Пунктом 13-1 Порядку передбачено, що внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи:

- визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи;

- повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;

- у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги;

- у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що департамент соціального захисту населення повідомляв відповідачку ОСОБА_1 про необхідність повернення надмірно сплачених їй коштів, що підтверджується відповідним повідомленням від 23 березня 2018 року. Сума надмірно виплачених коштів по щомісячній грошовій допомозі становить 1700 грн (а.с. 19).

Отже, ОСОБА_1 добровільно не повернула надмірно виплачені їй грошові кошти допомоги в розмірі 1700 грн., тому судом першої інстанції вірно визначено, що вони підлягають до стягнення у судовому порядку.

Колегія суддів також погоджується із застосуванням судом першої інстанції положень статті 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року отримувала допомогу без достатньої правової підстави та добровільно не повернула надміру сплачені їй кошти, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача безпідставно отриманої суми державної допомоги.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка не отримувала лист про необхідність повернення коштів, не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відвідний лист 23 березня 2018 року було направлено на адресу відповідачки, що підтверджується копією чека про поштове відправлення.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що на час отримання спірної грошової суми відповідачка не мала жодних інших доходів, не є підставою для отримання грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, без належної на те законної підстави.

В частині доводів апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідачки про судовий розгляд справи апеляційний суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, розгляд справи призначено на 15 годину 00 хвилин 23 жовтня 2018 року з повідомленням сторін (а.с. 27). Розгляд даної справи

неодноразово відкладався, в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення, направлені на адресу ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відповідачка на судові засідання, які були призначені на 23 жовтня 2018 року (а.с. 29), 26 лютого 2019 року (а.с. 39) була належним чином повідомлена, про що свідчать її підписи на повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Проте, як свідчать матеріали справи, про судові засідання, які були призначені на 21 червня 2019 року (а.с. 52), 14 травня 2019 року (а.с. 54), 03 вересня 2019 року (а.с. 58), 25 жовтня 2019 року (а.с. 65) відповідачка належним чином повідомлена не була, оскільки судові повістки, направлені за адресою ОСОБА_1 повернулись до суду без вручення, підставами повернення яких є інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про чергове судове засідання у матеріалах справи відсутні, судова повістка про виклик до суду на 25 жовтня 2019 року, направлена за адресою відповідачки, повернулась до суду без вручення адресату (а.с. 65).

25 жовтня 2019 року Ковпаківський районний суд м. Суми, вважаючи, що відповідачка повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки до суду не повідомила, ухвалив заочне рішення.

За встановлених обставин апеляційний суд вважає таким, що заслуговує на увагу довід апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідачки про судовий розгляд справи, оскільки висновки суду першої інстанції про належне її повідомлення спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За замістом пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідачки про дату, час і місце засідання суду, про що представник відповідачки зазначив у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради.

Враховуючи, що позов задоволений, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1762,00 грн.

Враховуючи, що справа є малозначною в розумінні з п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Романенка Євгена Олександровича задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щомісячну грошову допомогу в розмірі 1700,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в розмірі 1762,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук