СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/202/20
в справі №755/3253/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

27 травня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

ІІ. Описова частина

01 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2016 в справі №760/19880/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було стягнуто з нього аліменти на утримання непрацездатного сина в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 05.11.2015 довічно.

На даний час, як зазначає Позивач, він залишися без роботи, був звільнений з 02.02.2018. Наразі Позивач вказує, що він є літньою, хворою людиною, в березні 2014 року в нього виявлений цукровий діабет, крім якого також прогресують і старі хвороби: ішемічна хвороба серця, гіпертонія, жовчо-кам`яна хвороба, хронічний панкреатит, хронічний гастродуоденіт, стеатогепатит, хронічний холецистит.

Позивач вказує, що ще згідно зі ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх непрацездатних дітей в тому випадку, коли вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як стверджує Позивач, його доходи зменшилися у зв`язку з виходом на пенсію, в той час як витрати, зокрема, на лікування, значним чином збільшилися, а тому він не має можливості продовжувати сплачувати аліменти на утримання сина, який є непрацездатним і отримує соціальну допомогу як інвалід ІІ групи. Крім того, допомогу від держави отримує і Відповідачка, як опікун непрацездатного інваліда.

Відтак, Позивач просить звільнити його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання свого сина.

У судовому засіданні Позивач підтримав свій позов.

Відповідачка подала письмовий відзив на позову. Звернула увагу на те, що Позивач не має ніяких серйозних хвороб, а крім того, на них він вже посилався у своєму попередньому позові про зменшення розміру аліментів, у задоволенні якого судом було відмовлено. ОСОБА_2 зазначає, що Позивач систематично ухиляється від сплати аліментів, за ним рахується значна заборгованість, а на майно накладений арешт.

У судовому засіданні Позивачка зазначила, що у зв`язку з тим, що вона постійно піклується про свого сина, а тому не має можливості працювати. Соціальної допомоги, яку вона з сином отримує, недостатньо для задоволення усіх потреб.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 року по 1988 рік, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2012 ОСОБА_3 визнано недієздатним, призначено йому опікуном ОСОБА_2 .

Рішеннями суду від 26 листопада 2012 року та 17 грудня 2013 року з ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини його доходів на утримання їх непрацездатного сина ОСОБА_3 на період встановленого на той час строку інвалідності.

В січні ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які утримувалися з нього, проте рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні його позову було відмовлено.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 13.10.2015 ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності довічно.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина позовні вимоги було задоволено, стягнуто на користь Позивачки аліменти в розмірі ј частини від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно довічно.

Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві здійснювалося виконавче провадження №51103196 за вказаним рішенням.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Встановлено, що ОСОБА_1 до 02.02.2018 працював в ПрАТ «Український процесінговий центр», після чого звільнився та вийшов на пенсію, яка становила станом на кінець 2019 року щомісячну суму в розмірі 4680,08 гривень. (а.с. 92)

Як вбачається з довідки ГУПФУ у м. Києві, у червні-листопаді 2019 року відрахування з пенсій Позивача на користь ОСОБА_2 становили більше 2580 гривень щомісяця, які, очевидно, включали в себе погашення простроченої заборгованості за аліментами, тобто дорівнювали 50% пенсії.

Відтак, після сплати аліментів сума пенсії, яку отримує Позивач становить близько 2580 гривень.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом проаналізовано витрати Позивача (наявні у справі копії квитанцій) на придбання ліків. Всього за період 14 місяців 2017-2018 років ОСОБА_1 придбано ліків на загальну суму в розмірі 7900,68 грн, тобто в середньому - 564,33 грн на ліки щомісячно.

Таким чином, в розпорядженні Позивача після сплати аліментів на утримання непрацездатного сина (навіть у подвійному розмірі) та вирахування коштів на придбання ліків залишається сума в розмірі близько двох тисяч гривень, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для людей, які втратили працездатність.

З огляду на таке слідує висновок про те, що за умови сплати аліментів на користь Відповідачки у подвійному розмірі (половина - в рахунок погашення простроченої заборгованості) та, навіть, придбання необхідних ліків, Позивач не набуває статусу особи, яка потребує матеріальної допомоги. Зазначене свідчить про те, що Позивач і в подальшому спроможний надавати Відповідачці матеріальну допомогу на утримання непрацездатного повнолітнього сина.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що Сімейним кодексом України взагалі не передбачено можливості припинення стягнення аліментів на утримання непрацездатних повнолітніх дітей, призначених згідно з рішенням суду, яке набрало чинності.

Досліджені обставини дають підстави для висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 198 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати віднести на рахунок ОСОБА_1 .

3. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: