Справа № 450/253/20 Провадження № 2/450/858/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Білецька А. І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівської районної ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування усиновлення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позивача ОСОБА_1 (після усиновлення ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Пустомити, Львівської області.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно у її свідоцтві про народження було вказано, що вона ОСОБА_1 . Однак, 03.03.1987 року шлюб між батьками позивачки було розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_4 матір вдруге вийшла заміж за ОСОБА_2 та взяла прізвище чоловіка. Згодом, ОСОБА_2 усиновив позивачку, на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 465 від 20.11.1990 року, відповідно 19.12.1990 року було видано свідоцтво про народження із якого вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , а її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 02.11.2001 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_5 та взяла прізвище чоловіка. Зараз, у ОСОБА_1 є своя сім`я, вона проживаю окремо від своїх батьків, підтримує зв`язок із своїм біологічним батьком ОСОБА_3 та бажає документально зафіксувати, що її батьком є саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , для чого звернулась до органу РАЦСу, де їй повідомили, щоб вона звернулась до суду із заявою про скасування рішення про усиновлення. Позивачка зазначає, що усиновлювач ОСОБА_2 не заперечує проти скасування усиновлення, також даний факт підтримує і біологічний батько ОСОБА_3 . На підставі ч. 3 ст. 238 СК України, позивачка звертається до суду із зазначеним позовом та просить суд такий задоволити.

Ухвалою від 21.01.2020 року відкрито провадження у справі.

25.02.2020 року справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить суд позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

З повного витягу № 2 від 14.01.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про народження № 28 від 11.10.1982 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками якої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З копії рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 465 від 20.11.1990 року вбачається, що ОСОБА_2 дозволено удочерити ОСОБА_1 .

На підставі актового запису про усиновлення № 4 від 18.12.1990 року внесені зміни до актового запису про народження № 28 від 11.10.1982 року та зазначено, що прізвище дитини змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , по батькові - з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 та видано свідоцтво про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_1 .

З копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 02.11.2001 року вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 - позивачка у справі - будучи неповнолітньою, а саме у восьмирічному віці була усиновлена ОСОБА_2 - третьої особою у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 238 СК України, скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї.

Встановлено, що позивачка будучи усиновленою у неповнолітньому віці звертається до суду із позовом про скасування її усиновлення на підставі ч. 3 ст. 238 СК Ураїни

Частиною 3 ст. 238 СК України встановлено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

З аналізу чинного законодавства якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї.

Таким чином до правовідносин, що виникли між учасниками справи не може бути застосовано ч. 3 ст. 238 СК України, оскільки така відноситьсь до усиновлення уже повнолітньої особи, а не дитини, тобто особи до досягнення 18-річного віку, якою була на момент усиновлення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що усиновлення дитини після досягнення нею повноліття може бути скасоване лише у випадку якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, однак на таку підставу для звернення до суду із позовом позивач не покликається.

Окрім того, доказів наявності протиправної поведінки усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновленого або інших членів сім`ї, позивачем суду не представлено, а тому суду не представлено жодних доказів, які б спричинили у суду можливість та необхідність визначити інший спосіб захисту порушеного права позивача, який не суперечить закону.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не співвідноситься із заявленими позовними вимогами, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 238 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Пустомитівської районної ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування усиновлення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2020 року.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяІ. І. Мельничук