Справа № 209/461/20
Провадження № 2/209/489/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

за участі секретаря - Швець О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 34987,17 гривень; заподіяну моральну шкоду в сумі 20000 гривень; а також стягнути на його користь понесені ним витрати при наданні юридичної допомоги, згідно договору та акту виконаних робіт.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є потерпілим від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який був скоєний відповідачем ОСОБА_2 15 липня 2018 року, коли він керуючи автомобілем «ВАЗ 2108» моделі «Лада-Супутник», VIN ХТА НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 допустив зіткнення з мотоциклом «GEON» д.н.з. НОМЕР_3 під його керуванням. Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2019 року по кримінальній справі № 209/3951/18 ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням його права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Внаслідок ДТП він з 23.07.2018 року по 13.08.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Кам`янська міська лікарня № 7 Дніпропетровської обласної Ради", де 31.07.2018 року був прооперований. Після чого знаходився на амбулаторному лікуванні з 03.09.2018 року по 21.09.2018 року в КП КМР ЦПМСД № 1 м. Кам`янське. 11.03.2019 року був направлений на планове оперативне лікування, тобто операцію, яка проведена 11 липня 2019 року. За весь цей час його сім`я несла матеріальні затрати на його лікування, сума витрат на лікування, яка підтверджена чеками, виписними епікризами з рекомендаціями приймання медпрепаратів становить 14479 грн. 17 коп. Матеріальні збитки відповідачем спричинені і механічним пошкодженням мотоцикла «GEON» д.н.з. НОМЕР_4 , вартість ремонту буде складати 17218 грн. Моральну шкоду він оцінює в сумі 20000 грн. До страхових компаній з приводу виплати компенсації він не звертався, так як відповідач не повідомив найменування своєї страхової компанії. Сума судових витрат, які він поніс при зверненні до суду складає 2000 грн. при наданні правової допомоги. На теперішній час відповідач відмовляється добровільно відшкодувати йому вказані збитки.

26.05.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач частково визнав позовні вимоги, погодившись на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5000 грн. і моральної шкоди в сумі 2500 грн. На обгрунтування своїх заперечень проти позову, зазначив, що не погоджується з розрахунками матеріальної шкоди, оскільки відповідно до наданих до позовної заяви чеків, загальна сума складає 4 614,97 грн. Жодних медичних документів, які б свідчили про призначення переліку препаратів, зазначених в фіскальних чеках, до позовної заяви не додано. Згідно виписки №4529 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_1 категорично відмовився від подальшого лікування в стаціонарі. В супроводі батьків залишив відділення. Виписаний зі стаціонару. При цьому на його думку, не просліджується причинний зв`язок між проведеним після 18.07.2018 року лікуванням та отриманими внаслідок ДТП травмами.

Щодо ремонту мотоцикла ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку з повідомлення про ДТП його і свою страхові компанії, що виключає стягнення з нього вказаних спірних коштів. Крім цього, вказує, що відповідно до наданих позивачем розрахунків матеріальної шкоди на ремонт мотоцикла, вони не обґрунтовані, оскільки спеціалізована оцінка вартості збитків позивачем не здійснювалась, оцінювач вартості збитків не брав участь в калькуляції розміру шкоди, експертиза не проводилась, належні фіскальні документи оплати послуг ремонту відсутні, СТО не сертифіковане, фотографії пошкоджень і ремонту мопеду не надані, ступінь зносу запчастин і мопеду не врахована.

Щодо заявленої моральної шкоди ОСОБА_2 зазначив, що твердження позивача щодо неможливості нормально навчатись не відповідають дійсності, так як лікування відбулось у період з 15.07.2018 року по 18.07.2018 року, тобто в період літніх канікул. Будь-які інші твердження щодо подальшого лікування, а так само щодо отриманих ним страждань внаслідок наступних оперативних втручань спростовуються недотриманням ним рекомендацій лікаря під час самовільної, не передбаченої планом лікування, виписки із травматологічного стаціонару КЗ «КМЛШМД» ДОР» 18.07.2018 року. Враховуючи беззаперечний факт перенесених позивачем моральних страждань від ДТП та триденного лікування, а також його вину в ДТП згоден на відшкодування моральних витрат в розмірі 2 500,0 грн.

03.06.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що вважає відзив безпідставним і не погоджується з ним, оскільки відповідач не помітив разом з накладною чек на 9600 грн. від 30.07.2018 року на оплату за металічну пластину, яку встановили йому 31.07.2018 року при оперативному втручанні, і тому не зарахував його до його витрат на лікування, в зв`язку з пошкодженням здоров`я після ДТП. Вказує, що ніяких ускладнень його травм не було ні при стаціонарному, ні при амбулаторному лікуванні, були тілесні пошкодження середнього ступеню тяжкості і тривале лікування. З цього приводу мається висновок експерта № 1117-Е від 23.10.2018 року, яким встановлено обсяг травм і пошкоджень та який є доказом у кримінальній справі по звинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Стосовно відшкодування ремонту транспортного засобу ОСОБА_1 пояснив наступне. На сьогоднішній день його транспортний засіб не відремонтований, знаходиться в гаражі на його збереженні, коштів на його ремонт він не має. За його заявою, тобто не на власний його розсуд, була зроблена калькуляція на виконання робіт по поточному ремонту транспортного засобу. (Помилково зазначено: виконаних робіт) зроблена спеціалістом, який на законних підставах: має ліцензію та право робити такі розрахунки. Свою страхову компанію, через батька, я повідомив, зателефонувавши туди, але як пояснили, про відшкодування річ могла йти в разі моєї вини в скоєнні ДТП. Страхова компанія відповідача не була відома йому, так як його з місця аварії по «швидкій допомозі» доставили в КЗ «КМЛШМД». Вперше він дізнався про неї у відповіді на позов, до якої відповідач долучив страховий поліс № АМ/108/7498 ПАТ «Європейський страховий союз». При цьому зазначає, що на теперішній час він отримав інформацію, щодо даної страхової компанії, яка позбавлена ліцензії та не існує з лютого 2018 року.

Відносно відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 пояснив, що відповідач необґрунтовано зациклився на його триденному перебуванні в лікарні, швидкої допомоги, на відсутності моральних та фізичних страждань, не врахувавши, що він як юнак став майже інвалідом, двічі переніс оперативні втручання при загальній анестезії, і невідомо які ще будуть наслідки. Відповідач проігнорував вирок Дніпровського суду від 03.06.2019 року, інші надані докази та принципи чоловічої порядності.

З урахуванням викладених сторонам позицій у позові, відзиві та відповіді на відзив, спрощеного порядку розгляду даної справи та відсутність клопотань сторін щодо прийняття особистої участі в судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 15 липня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, у темний час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем "ВАЗ 2108" моделі «Лада-Супутник», VIN ХТА6138,державний номер НОМЕР_2 , що належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія серії НОМЕР_6 , виданого 20.06.2012 (категорії А1, А, Б1, Б) здійснював рух по проїзній частині автодороги по проспекту Дружб Народів в м. Кам`янське, зі сторони бульвару Будівельників в напрями бульвару Героїв, де в районі будинку №49, перед виконанням повороту ліворуч для заїзду у житлову зону зупинив керований ним автомобіль у своїй смузі для руху та не переконавшись у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі для руху, та безпеці маневру, відновив рух керованого ним автомобіля перетинаючи зустрічну смугу, де допустив зіткнення з мотоциклом «GEON», д.н.з. НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_1 а, який рухався по проїзній частині автодороги по проспекту Дружби Народів зі сторони бульвару Героїв в напрямку бульвару Будівельників в м. Кам`янське зі швидкістю 50 км/год по зустрічній смузі.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які вказують: «п.10.1.: Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водію мотоциклу «GEON» ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1117-Е від 23.10.2018 року, спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому кісток правого передпліччя, п`ясних кісток правої кисті, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_1 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2019 року у справі № 209/3951/18, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням його права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного судом основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік. (а.с. 26-28).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2019 року у справі № 209/3951/18 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 2483, №4529, №8698/574 та медичними довідками лікарів ОСОБА_1 , підтверджується факт того, що за наслідками ДТП ОСОБА_1 лікувався у ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України" в хірургічному відділенні з 10.07.2019 року по 19.07.2019 року, у КЗ "КМЛШМД" ДОР з 15.07.2018 року по 18.07.2018 року, у КЗ "Кам`янська міська лікарня № 7" ДОР" з 23 липня 2018 року по 13 серпня 2018 року, а також перебував на амбулаторном лікуванні у травматолога з 03.09.2018 року по 21.09.2018 року, з наданням рекомендації лікаря від 11.03.2019 року на подальше оперативне втручання для видалення металевої пластини (а.с. 11, 12, 13, 17, 18).

Враховуючи встановлені вироком суду обставини та вищезазначені медичні документи, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач самовільно припинив лікування в стаціонарі через три дні через що на його думку не просліджується причинний зв`язок між проведеним після 18.07.2018 року лікуванням та отриманими внаслідок ДТП травмами.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності причинного зв`язку між проведеним після 18.07.2018 року лікуванням та отриманими внаслідок ДТП травмами, що спростовується вищезазначеними доказами у справі.

Як визнається сторонами у справі, завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілому відшкодована не була.

Для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди під час лікування, суд приймає до уваги надані позивачем до позову квитанції і фіскальні чеки оплати лікування та ліків на загальну суму 13615,46 грн. (а.с. 19-23), неякісно виготовлені копії та ненадані суду для огляду оргиніали судом не прийняті, у зв`язку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню на зазначену суму.

З огляду на вищевказане, суд відхиляє аргументи відповідача щодо обгрунтованості розміру лікування позивача на суму 4 614,97 грн., відсутності у позивача медичних документів, які б свідчили про призначення переліку препаратів, зазначених в фіскальних чеках.

Щодо позицій сторін стосовно відшкодування вартості ремонту мотоцикла ОСОБА_1 марки «GEON» д.н.з. НОМЕР_3 , суд вважає обґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_2 , а саме те, що позивач передчасно звернувся до нього з цими вимогами не звернувшись спочатку до його страхової компанії ПАТ «Європейський страховий союз», у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи позивача з цього приводу виходячи з наступного.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що «у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що - містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом під час розгляду справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів № АМ/108/7498, страховик ПАТ «Європейський страховий союз».

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів № 137531821, страховик ПрАТ Страхова компанія "ВУСО".

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ПАТ «Європейський страховий союз» - не перебуває в процесі припинення.

З метою компенсації спричинених в результаті даної ДТП збитків позивач не звертався до ПАТ «Європейський страховий союз».

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ «Європейський страховий союз» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до ПАТ «Європейський страховий союз» про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик ПАТ «Європейський страховий союз» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, враховуючи, що відповідальною особою за відшкодування збитків транспортному засобу позивача, завданих відповідачем, є його страховик ПАТ «Європейський страховий союз» тавстановивши, що позивач не звертався до ПАТ «Європейський страховий союз»із заявою про сплату страхового відшкодування, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині.

З цих підстав, суд відхиляє доводи сторін щодо розміру стягнення вартості ремонту мотоцикла позивача, оскільки вони стосуються позовної вимоги в задоволенні якої судом відмовлено.

Щодо позовних вимог відносно стягнення моральної шкоди, суд вважає їх частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд приймає до уваги фізичні та душевні страждання позивача через шкоду завдану його здоров`ю, що потягло за собою зміни у звичному засобі життя позивача та його емоційному і майновому стані, і при розв`язанні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд вважає, що сума в 10000 грн., є домірною глибині емоційних переживань позивача, оскільки наслідки ДТП негативно сказились на фізичному та моральному стані позивача, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд вважає, що на відшкодування спричиненої моральної шкоди з відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог в частині відшкодування 2000 грн. за понесені витрати при отриманні правової допомоги, останні не підлягають задоволенню через відсутність відповідних фінансово-розпорядчих документів на їх оплату та акту виконаних робіт.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. за вимогу щодо матеріальної шкоди і 840,80 грн. за вимогу щодо моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 258-265, 272-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 13615,46 (тринадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 46 копійок.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (EAП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача (IBAN): UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 07 липня 2020 року.

Суддя Я.В. Замкова