"01" липня 2020 р.
Справа № 642/818/20
Провадження № 2-о/642/49/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Шаповал Д.В.

учасників справи:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області в особі Холодногірського районного відділу ДМС України у м. Харкові про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявником 11.02.2020 року подано до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року. В судовому засіданні 04 червня 2020 року прохальну частину заяви було уточнено та заявник просив встановити факт його проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що він народився в с. Хмелище, Бердичівського району Житомирської області, провів там все дитинство, закінчив 8 класів Скаківської школи-восьмирічки та отримав повну середню освіту у школі с. Нізгурці. Також зазначає, що у 16 червня 1977 року у місті Бердичів був вперше документований паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_1 , який давно втратив та відновленням не займався. Стверджує, що територію України не залишав окрім періоду проходження строкової військової служби, з якої повернувся у 1980 році до м. Харків. Зазначає, що зараз хворіє на онкологічну хворобу та для лікування необхідний паспорт, який він не може отримати, оскільки потребує встановлення належності до громадянства України. Просить встановити факт його проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року, оскільки таке судове рішення є підставою для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

Заявник в судовому засіданні доводи заяви підтримав, просив її задовольнити, суду пояснив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хмелищі Бердичівського району Житомирської області Української РСР, де провів все дитинство, закінчив 8 класів у Скаківській школі-восьмирічці та отримав повну середню освіту у середній школі с. Нізгурці. У м. Бердичів 16 червня 1977 році він був вперше документований паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . У період з 1978 по 1980 рік Заявник проходив строкову військову службу в «учебці» у Челябінській області, а потім у НДР. Після служби приїхав до смт Покотилівка Харківської області, де певний час проживав без реєстрації у батьків, а згодом у брата. Територію України більше не полишав. У січні 1992 року офіційно працевлаштувався до ТОВ ВКФ «ФАКЕЛ», де пропрацював до 1998 року. Зазначив також, що покійні батьки Заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були громадянами України. Громадянами України також є брати Заявника старші ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на початку 90х років Заявник втратив паспорт громадянина СРСР, однак гострої потреби в ньому не відчував, а тому до відповідних служб за новим паспортом не звертався. У 2018 році у заявника виявили онкологічне захворювання та виникла потреба у терміновому серйозному лікуванні, що без паспорта є неможливим. Відтак, Заявник звернувся до органів міграційної служби для отримання паспорту громадянина України. Однак, виявилося, що для отримання паспорту йому необхідно встановити належність до громадянства України як особи, яка проживала на території України за станом на 24 серпня 1991 року або 13 серпня 1991 року.

Представник заявника адвокат Желанова О.Б. доводи заяви підтримала, просила її задовольнити, посилалась на те, що заявник це особа, що опинилась в складних життєвих обставинах, адже хворіє на онкологічне захворювання та потребує нагальної медичної допомоги, а для цього необхідний паспорт. Крім того, заявник народився та все життя проживає на території України, а тому має законні підстави для встановлення громадянства України на підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Представник заінтересованої особи ОСОБА_9 , проти задоволення заяви не заперечувала, однак залишила вирішення її на розсуд суду; водночас суду пояснила, що заявник дійсно звертався до органів міграційної служби, і йому було роз`яснено, що для отримання паспорту громадянина України йому необхідно спочатку пройти процедуру встановлення належності до громадянства України за ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Пояснила також, що одним з обов`язкових документів, які необхідно додати до заяви про встановлення належності до громадянства України є рішення суду про встановлення факту проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Адже, відповідно до вимог Указу Президента України №215/01 у випадку відсутності штампу про реєстрацію місця проживання громадянина СРСР на території України за станом на 24.08.1991 року або за станом на 13.11.1991 року, але за наявності обставин фактичного проживання особи на території України, необхідно звертатись до суду із заявою про встановлення даного факту. Тобто, у разі підтвердження в судовому порядку даного факту саме рішення суду, що набрало законної сили, буде підставою для встановлення належності до громадянства та видачі паспорту.

Суд, вислухавши доводи заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дослідивши письмові документи, фотознімки, встановив наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в частині першій статті 315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року, з метою подальшого встановлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5) заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Хмелище Бердичівського району Житомирської області, батьками заявника є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис про народження №8 зроблено 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному свідоцтві міститься штам про видачу 16.VI.77 року паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . Факт документування заявника паспортом громадянина СРСР з вказаними реквізитами підтверджується також наданою заінтересованою особою завіреною копією заяви про отримання паспорту громадянина СРСР (Форми 1), згідно якої 16 червня 1977 року Бердичівським МВ УМВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був документований паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_1 .

Згідно наданого Свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_3 , виданого 11 червня 1975 року, ОСОБА_1 у 1975 році задовільно закінчив Скаківську восьмирічну школу Бердичівського району Житомирської області (а.с. 6). Цей же факт, а також тотожність особи заявника, підтверджується довідкою Скаківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області № 51 від 04.02.2019 року (а.с. 7).

За даними Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, наданими 07.02.2020 року (вих. № 38/02.21/1) у відповідь на адвокатський запит у картотеці Покотилівської селищної ради інформація щодо реєстрації місця проживання та інших персональних даних ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відсутня (а.с. 11).

Згідно Трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 він був офіційно працевлаштований з 09.01.1992 року по 26.10.1998 року на ТОВ ПКФ «ФАКЕЛ» (а.с. 12-13).

За клопотанням заявника та його представника в судовому засіданні були преведені до присяги та допитані свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є рідною сестрою заявника, їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вони жили в Бердичівському районі Житомирської області. Згодом, десь наприкінці 70-х років, батьки переїхали до Харківської області та оселилися у селищі Покотилівка. Її брат ОСОБА_13 після повернення з армії також проживав у Покотилівці, однак з невідомих їй причин не був там «прописаний». З братом вона спілкувалась регулярно, не менше, ніж 1 раз на місяць, але зазвичай частіше. Разом вони відмічали сімейні свята. Свідок надала на огляд суду фотокартки та пояснила, що всі сімейні свята вони відзначали разом з братом, як у період до 1991 року, так і після. Весь час ОСОБА_13 працював, офіційно чи ні вона не знає. Часто ОСОБА_13 працював разом з її чоловіком ОСОБА_11 . Також підтвердила, що територію ОСОБА_14 ніколи не покидав та навіть з Харківської області не виїжджав.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_10 рідної сестри заявника ОСОБА_1 . З заявником знайомий ще з 70х років, познайомились на його проводах до лав Радянської Армії. Після повернення ОСОБА_13 з армії він жив у Покотилівці Харківського району Харківської області, працював у сфері будівництва та ремонів. У 90і роки часто працювали разом робили ремонти тощо. З 80х років регулярно бачились, не рідше 1-2 разів на місяць, разом проводили час, відзначали сімейні свята, час від часу працювали. Свідок підкреслив, що ОСОБА_15 територію України з 80х років та до сьогодні не покидав.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_1 знає приблизно з 1989-1990 років, познайомились влітку. У 1990, 1991, 1992 роках спілкувались з ОСОБА_13 часто, бачились не менше 2х разів на місяць. Крім того, часто разом працювали виконували ремонтні роботи різного типу. Свідок підтвердив, що ОСОБА_15 ані у 1991 році, ані взагалі до цього часу за межі України не виїжджав.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» - для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 24 серпня 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 76, 80, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 317 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області в особі Холодногірського районного відділу ДМС України у м. Харкові про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Хмелище Бердичівського району Житомирської області Української РСР, на території України станом на 24 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 01 липня 2020 року.

Суддя В.В. Вікторов