Справа № 326/724/20
Провадження № 2/326/230/2020
УХВАЛА
03 липня 2020 року м. Приморськ
Суддя Приморського районного суду Запорізької області Каряка Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 30 000 грн. та судові витрати в розмірі 1 261,20 грн.
Разом з позовом позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2010. В період до повного виконання зобов`язань за цим судовим рішенням.
Оцінюючи дану заяву приходжу до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову не містить належних обґрунтувань реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі, заходи забезпечення позову, про які просить позивач, доказів щодо вартості зазначеного майна, що позбавляє суд можливості визначити співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, та з огляду на те, що нерухоме майно, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, не є предметом позову, заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.
Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Д.О. Каряка

Згідно з оригіналом: суддя Д.О. Каряка

о .

03.07.20