Єдиний унікальний номер справи 757/910/20-ц
Провадження №22-ц/824/5367/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс»,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року приватний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 . Своє подання обґрунтовував тим, що в його провадженні перебуває відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про солідарне стягнення зОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» заборгованості по кредиту. З метою здійснення примусового виконання виконавчого документа приватним виконавцем здійснена перевірка майнового стану боржника. Відповідно до отриманих даних у боржника відсутні джерела доходу та рахунки у банківських установах. Також у боржника відсутнє зареєстроване майно окрім квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . Заборгованість боржником не погашається, пояснень щодо несплати заборгованості не надано. Крім того боржник не з`являється на виклики приватного виконавця, ігнорує його повідомлення та не надає допуску до майна для проведення його опису і подальшого арешту, не зазначає інформації щодо причин невиконання рішення суду та про належне майно. У зв`язку з цим приватний виконавець просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - ОСОБА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, опису та подальшого арешту майна боржника.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року подання приватного виконавця задоволене.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зазначає, що судом не були з`ясовані всі обставини справи, а судове рішення постановлене на підставі матеріалів і доказів, наданих лише приватним виконавцем, не може вважатися обґрунтованим та законним.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

В ході розгляду справи були встановлені обґрунтовані підстави для задоволення подання приватного виконавця з метою забезпечення обов`язковості виконання судового рішення. При цьому судом взято до уваги, що вартість майна, яке належить боржнику, значно менша ніж сума заборгованості за виконавчим листом, що виправдовує такий спосіб втручання у права та свободи боржника та не порушує їх. З наведеним висновком в повній мірі погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сумнівами в достовірності наданих приватним виконавцем доказів, зокрема актів про вихід за спірною адресою та намаганням потрапити до житла боржника, апелянт такі свої доводи ґрунтувала лише на припущеннях, оскільки докази, які беззаперечно б спростовували представлені виконавцем матеріали, вона до суду не надала. Аналогічну позицію займає суд відносно посилань на неналежність поштового повідомлення (а.с. 65) про направлення кореспонденції на адресу боржника. Ні місце відправлення такого повідомлення, ні код поштового відділення, який його доставив, ні факт вручення відправлення Київською міською дирекцією жодним чином не може свідчити про те, що фактично таке поштове відправлення не доставлялося. Зазначає апелянт і про можливе відношення такого поштового повідомлення до іншого поштового відправлення, в той же час доказів, які б підтверджували такі посилання, також не надав. Фактично апелянт свою позицію обґрунтовує рядом сумнівів та припущень за відсутності належних доказів на їх підтвердження, що унеможливлює відхилення представлених заявником документів.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на наведені норми, суд міг би прийняти доводи апелянта та критично віднестися до документів, представлених заявником, лише за умови представлення належних доказів з цього приводу, в той час як така вимога виконана не була. За таких умов вказані твердження не можуть бути прийняті судом, відтак підстави для задоволення апеляційної скарги в даному випадку відсутні.

В ході розгляду апеляційної скарги представник стягувача вказав, що на даний час доступ до спірної квартири було надано в добровільному порядку, а виконавче провадження вже закрите. Разом з тим апеляційний суд переглядає законність і обґрунтованість судового рішення на час його постановлення, відтак обставини, які мали місце після ухвалення оскаржуваного рішення, не можуть впливати на розгляд апеляційної скарги у даному випадку.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись положеннями ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько