Справа №: 486/903/20 Провадження № 2/486/441/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнського міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г. А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року її було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України і призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В ході виконання вироку, постановою державного виконавця Южноукраїнського МВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 18 вересня 2015 року, накладено арешт на майно боржника та оголошено забороно на його відчуження.

На сьогоднішній день вона звільнена від покарання, призначеного вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 липня 2017 року, та у неї відсутні невиконані фінансові зобов`язання щодо відшкодування майнової та моральної шкоди за даним вироком, однак державний виконавець у своїй відповіді від 06 квітня 2020 року на її звернення про зняття арешту з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 зазначив, що підстави для його зняття відсутні.

Посилаючись на те, що арешт майна створює перешкоди в реалізації її права на вільне розпорядження її майном, просила зняти арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в закон і на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

З позову та доданих до нього документів вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду є її незгода з рішенням державного виконавця, а саме, арештом, накладеним на квартиру АДРЕСА_1 , яка, згідно вироку, підлягає конфіскації.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 535 Кримінальноо процесуального кодексу України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Проте положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб щодо виконання судового рішення у кримінальному провадженні.

Водночас частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого судом у кримінальному провадженні, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки КПК України не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц (провадження № 14-431цс18) та від 27 березня 2019 року у справі № 824/297/18-а (провадження № 11-1479апп18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з вимогами, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження у справі слід відмовити і роз`яснити позивачу наступне. З урахуванням обраного нею способу захисту своїх прав, вона може звернутись з позовом в порядку адміністративного судочинства до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

Таким чином, суд роз`яснює позивачу, що за його клопотанням сплачена сума судового збору повертається їй за ухвалою суду.

Керуючись п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір, ст.ст. 186, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що сплачена нею сума судового збору буде повернута їй за ухвалою суду у разі пред`явлення нею клопотання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова